34 
Assar Hadcling 
Thecornns sidor betecknas på samma sätt som polypariets; så t. ex. benämnes 
den sidan, som vetter åt samma håll som polypariets ventralsida, tliecans ventral- 
sida. På samma sätt få vi benämningarna dorsal- och lateral-sida hos thecorna; 
den mynningen rakt motsatta delen kallas thecans bas. Thecans fria del räknas 
ntefter veutralranden från thecans myimingsrand till mynningen af närmast äldre 
theca; utefter den öfriga delen af thecans ventralrand befinner sig thecans täckta 
del. Den fiirsta från siculan utväxande thecan betecknas T(heca) l\ den därpå ut- 
växande T 1^, nästa T 2^ och de följande T 2\ T 3S T 3^ T 4^ o. s. v. Den större 
siffran anger således thecans (thecal parets) ordningsnummer från siculan räknadt, 
under det att den mindre siffran [exponenten) anger den sida (gren), å hvilken thecan 
är belägen. 
Hos tvågrenade former menas med divergens-vinlcel (eller i vissa fall apilml-vinTcel) 
den siculans spets (eller dess tänkta förlängning) iimeslutande vinkeln mellan gre- 
narnas dorsalkanter. 
De bevaringssätlet åsyftande benämningarna full relief, half relief pressad 
m. fl. kräfva ingen närmare förklaring. Jämte den sedan gammalt använda benäm- 
ningen -»scalariformt bevaradt» för ett från ventralsidorna sammanpressadt exemplar, 
liar äfven användts beteckningen »subscalariformt bevaradt» för snedpressadt exemplar, 
som visar ett i någon mån scalariformt utseende. Är en tvåradig graptolit sam- 
manpressad från lateralsidorna på sådant sätt att dess båda sidor synas alldeles lika, 
säges den vara rakt sammanpressad (i bipfofil enl. Elles & Wood). 
Didymograptus superstes Lapw. 
Tafl. I, flg. 16-18. 
1876. Didymograptus superstes Lapworth, pl. 3, fig. 74 a och b. 
1877. Didymograptus supersfes Lapworth, pag. 142, pl. 7, tig. 15 a och b. 
1901. Didymograptus superstes Elles & Wood, pag. 19, pl. I, tig. 9 a och b. 
Grenarna, som nå ganska ansenlig längd, äro vid proximaländan smala 
(0,5 mm), men tilltaga utåt ganska hastigt i bredd, så att de 3 cm från siculan mäta 
1 — 1,5 mm. Divergensvinkeln är omkring 220°. 
Sicula kort och bred. Thecor 9—10 på 10 mm. De täcka hvarandra på halfva 
längden och bilda med grenens axel en vinkel af 30°. Den något konkava myn- 
ningsranden är vinkelrät mot veutralranden. Denna är hos reliefexemplar rak, men 
blir stundom å pressade exemplar i närheten af mynningen utåtböjd så att en dentikel 
bildas. Theca 1 ^ är kort och bred, följande thecor mera långsträckta, något som 
på grund af deras ringa bredd blir mycket iögonenfallande. De proximala thecorna 
täcka hvarandra betydligt mindre än de distala och bilda äfven spetsigare vinkel 
med dorsalranden. 
Så långa grenar som dem man kunnat iakttaga hos engelska exemplar ha 
aldrig observerats å våra. Vidare synes å de svenska exemplaren den nämnda 
divergensvinkeln vara större och grenarna mera raka. I detta hänseende närmar 
