si^^ vår art mera DidpnograjUus euo(]us \ja\'\s., fniii hvilkrn dni .l<M k licshiiiidt skiljer 
sig genom tätare sittande thecor. 
Arten omnämnes af Tullbrrg från zonen nie<l Pip/ogr. {(Jlnnanxjy.] /»di/ho- Den 
förekommer vid Fågelsång i mellersta ocli r.riv lidren A lnk;d /■; i:> n, l, i m,dre 
lagren å lokal E 14 c samt vid Röstånga. Fiillstiiiidiga excini.lar iiro sällsynta, mesta- 
dels träffas endast grenfraginent. 
Janograptus laxatus 'i i 
l.SSO. Jmiof/raptus fdxalns Tvi.i.v.i ur,, ;;|.-, \\ i,^ ;; () 
Tullbergs släktdiagnos angiTvi^r, att »från sirnhin uiu;i ;iiit iimcn tvciiiH' -riMiar 
at .notsatt håll med varieranile divergensvinkcl eller ork l.ild.i^ .■iid;,«( . ^n-n. 
Sicula otydlig, antagligen tryckt intill den ena grenen. Cellenin so,,, h,,s Didvtno- 
graptus». I artbeskrifn ingen heter det hl. a.: »Siculan ar pa -le in->;inilade e.\en)|)lar<'n 
nästan osynlig; troligen är den i sin smalare del tryckt intill grenen, så att den vid 
pressningen ej synes tydligt skild från densamma; grenen syiKJS härigenom i sin 
primordiala del något bredare. Från siculan ntviixer antingen en gren. som med 
sin rygg lägger sig intill siculan (såsom lios Monograptm). eller utvecklas ännu en 
gren, gående åt motsatt håll. Huruvida denna utväxer från sidan af siculan genom 
lateral knoppning, eller är en omedelbar fortsättning af siculati. kan ej afgöras.» 
Vid närmare undersökning af Tullbergs i Lunds (xeologiska Museum för- 
varade original till deima art har det visat sig. att i intet fall blott en gren ntgår 
frän siculan. De af Tullberg i tig. H och tig. (3 afbildade exfMiiplaren utgoia näm- 
hgen ej några fullständiga individ. Det i fig. B afbildnde är endast <!tt givnfragment 
och det i fig. 3 afbildade har vid utpreparering visat sig fortsittta vidare in i berg- 
arten. Det kan således i fråga om dessa exemplar ej l)lifva tal om att någon sicula 
är förhanden och således ej heller om siculans liige i\ någon ogrenad form. De i 
tig. 4 och fig. 5 afbildade exemplaren iiro böjdn eller brutiifi i proximaldelen 
och gifva således ej någon upplysning om verkliga divergensvinkeln. Vid följande 
beskrifniug af arten i fråga har jng emellertid knniint -trMljii miLr. utf>m på obser- 
vationer gjorda å Tullbergs originalexemphir. pa ett ej obetydligt tnaterial. som jag 
själf insamlat å Tullbergs gamla fyndort, ett material, som sålunda iir topotvpt. 
De båda grenarna utgå åt motsatt håll med en divergensvinkel af nära iso". 
Proximaldelen är bred. Sicula är ej med bestämdhet i)åvi.«ad. Å ett exemplar 
(Tall. I, tig. 21) synes mellan de två fr,rsta med säkerhet iakttagbara theconiH ett 
trianguli»rt parti (snarlikt en theca), liggande^ i tortsnttning af ena -renens t};ee:il?-ad. 
Huruvida detta är att betrakta som theca T P eller ;ir den bredare änden af ^iculan. 
hvars öfriga del vid sammanpressningen kommit att .li.ija-, liar ej knimat af-oia-. .-iwir 
dess .samband med r.friga d-lai- ej ar fnilt klan Nara der otvam:;;mnda tri.m-jn.ara 
partiets proximala <\-y\< -uie- ei. la- upple-imiiu. ni..jlig.-ii en fifm t,)p|.eii -ainman- 
f)ressad kon. Kj nsantnilikt roicfaller det mig, afi tran >i.-ulan kan ha utvnxit en 
första theca jtå samma sätt som hos Monof/rupiH.s : fran denna theca ha sedan utvuxit 
