36 
Assar Hadding 
två andra, en åt samma liåll som den första och en åt motsatt liåll. Den senare 
skulle då öfvertvära siculan och ge upphofvet till den andra grenen. Alldenstund siculan 
härigenom komme att undandöljas, vore det lätt förklarligt, att initialpartiets hygg- 
nad blir svår att iakttaga, särskildt som härtill konniier, att proxiraalpartiet, som så 
sällan erhålles i oskadadt skick, i dess helhet torde hafva varit svagt byggdt. 
Grenarna, som äro oregelbundet böjda, nå ej sällan en längd af ända till 9 
cm. Bredden, som synes vara ganska konstant, uppgår till 1,5 mm. 
Thecorna äro 9—10 på 10 mm. De luta 30° mot dorsalranden och täcka 
hvarandra på uiigefär halfva längden. Hos grenar i full relief är thecornas 
ventralrand rak, hos pressade däremot något utåtbuktad närmast den svagt konkava, 
men föröfrigt mot thccans längdriktning vinkelräta, mynningsranden. 
Arten anföres af Tullbeeg 1880 från zonen med Idiographis cfr niucrO' 
natus ( Diployraptvs Linnarssoni) å lok. 7 (E 16) vid Fågelsång, men 1882 anges 
endast, att Janograptus sp. där förekommer. I sistnämnda arbetet anföres emeller- 
tid Janograpttts sp. därjämte ej blott från båda Glossogra2)tus-zonern&, utan ock 
från geminusskiffern. Enligt mina iakttagelser förekommer arten i undre och 
mellersta lagren å lok. E 15 vid Fågelsång, d. v. s. i zonerna med Glossog raptus 
Hincksi och Climacogr. putiUus, i den senare tillsammans med Dipl. Linnarssoni. 
Cirenfragment af Janogr. laxatus, hvilka understundom alldeles täcka skiktytorna, 
öfverensstämma i utseende så fullkomligt med distala delar al' grenarna till Didi/mogr. 
super sies Lapw., h vilken påträffas i samma och ofvanliggande skikt, att det endast är på 
grund af grenfragmentens konstanta bredd man kan skilja dem från sistnämnda art. 
Azygograptus Mobergi n. sp. 
Tafl. I, tig. 23-26. 
Den omkring 1 mm långa, smala, tämhgen tvärt tillspetsande siculan utsänder 
vid sin "bredare del den första thecan Till en början riktad mot siculaus myn- 
ning, böjer denna theca, så snart den passerat förbi nämnda mynning, rakt åt 
sidan. Stundom synes dock böjningen fortsättas äfven hos andra thecan, hvarefter 
den sedermera nästan rätlinigt fortsättande grenen bhr riktad utåt-nedåt. Grenen, 
som når en längd af 4,5 cm, har närmast siculan en bredd af 0,2 mm, h vilken 
tilltager jämnt utåt, så att den i distala delen uppgår till 0,4 mm. 
Thecorna, som blott äro 5—7 på 10 mm, nå en längd af ända till 5 nnn och 
äro till mer än ^ 3 täckta af närmast äldre theca. På grund häraf kommer myn- 
ningen till en theca att hgga ungefär rakt ofvan basen till den tredje därpå i ord- 
ningen följande thecan. Thecornas ventralrand är rak med undantag af den intryck- 
ning, som finnes vid den närmast äldre thecans mynning. Den vid själfva myn- 
ningen belägna delen af ventralranden är något inåtböjd och vinkelrät mot myn- 
ningsranden. Thecans fria del upptager vanhgen mer än en tredjedel, den täckta 
ungefär en fjärdedel af grenens bredd. 
Hos väl bevarade exemplar synes en tvärstriering å thecornas distala del. 
Från de båda förut af Moberg beskrifna svenska Azygograptus-?ivteviyA, A. suecicus 
och A. validus, igenkännes vår art genast såväl genom grenens riktning som genom 
