Undre dicellograptiisskiffern i Skåne 39 
täckta sidan, thecalradens »skiljevägg», hvilken har samma bredd som lateralsidan, vid 
polypariets söndersprängning visar sig vara iiä.stan rullkomligt plan. Diir tliecornas 
ventrala sidor öfvergå i skiljeväggen synes, i gräiiHen mellan tva pa livarandra föl- 
jande thecor grmida, men tydliga fåror, iivilka stiax innanfiir ni\ nninosiandfn visa 
en markerad utvidgning och fördjupning (se tall. II. lig. ;> a). Miuke cltcr en viignla 
finnes äfven i den grunda fåra som löper liin-s skil j<'väuucns midt. (Hiin.sen mel- 
lan skiljeväggen och dorsalpartiet ter sig ofta ,<()ni .ai l.-ingsoaendc linje, m a livar 
dera sidan, något som föranledt Ruedbmann alt, medräknande vttre synliga landen, 
antaga förhandenvaron af 4 längsgående stödjelister, ett f)ar för hvarje ventralsida. 
I distala delen bilda thecorna ungefär 50 ^ vinkel med polypariets längdrikt- 
ning. De äro tubformiga och hafva yttre (laterala) sidan buktig, den inre (skilje- 
väggen) plan. Thecornas ventrala (och dorsala) sidor hafva ett tydligt längsgående 
veck och visa stundom äfven tvärstriering. Kn.ii' thecorna täcka hvarandra å V? af 
längden, är ventralsidans fria del mycket kort. men den toi tsiittes i de ofvannämnda 
mynningstaggarna. Dessa äro Hndrigt böjda samt i proximaldelen riktade snedt 
nedåt och i distala delen snedt uppåt. Den vida mynningens rand är något konkav 
och i det närmaste vinkelrät mot thecans längdriktning. 
Dorsaltaggarna äro grofva och äfven i polypariets proximala del riktade snedt 
uppåt. De utgå från thecalradernas dorsala parti omedelbart invid (eller i) gränsen 
mellan detta och den motsatta thecalradens mynningssida. A rehefexemplar liggande 
i skiffern ser man därför merendels utefter ena sidan endast dorsala taggar, utefter 
den andra däremot mynningstaggarna. Men vid polypariets sammanpressning eller 
skifferns klyfning på ohka sätt kan det tydligen komma att få mycket växlande ut- 
seende. Flertalet exemplar ligga emellertid som vanligt lateralt sammanpressade å 
skiktytorna. De former, under hvilka de på detta sätt bevarade fossilen vid skif- 
ferns klyfning mestadels te sig, äro antingen sådana, som visa båda raderna mynnings- 
taggar (tafl. II, fig. 4.), eller båda raderna dorsaltaggar (tafl. II, tig. 1) eller å vissa 
delar af polypariet endast dorsaltaggar, å andra endast mynningstaggar (tafl. II, 
fig. 2, 5). 
Textfig. 17, s. 38 (förstoring af W-. 2 a tafl. II) visar, hurusom man äfven å pres- 
sade exemplar kan i en oeli .sannna thecalrad påvisa båda slagen af taggar. Å det 
afbildade exemplaret, ha högra sidans i ett öfre plan liggande mynningstaggar till 
större delen bortpreparerats, hvarvid andra thecalradens i ett Hudrr jilaii liguande 
dorsaltaggar blottats. I proximala delen åter har å vänstra sidan d» ii ofre tln ial- 
raden med dess dorsaltaggar aflägsnats, för att blotta den underliggande raden.- inyn- 
ningstaggar. Sammanpressningen kan naturligtvis äfven ha skett \m annai .^ätt än 
ofvan angifvits, och blifva i så fall ofta inga eller få taggar .^^ynliga a skiktytan 
(se tafl. II, f]g. 7). Vid sammanpressning komma, på grund däraf att konturerna till 
underliggande sidas thecor ofta kmma skönjas tvär.= igenom polypariet, ej sällan 
dettas sidoratt visa en ruttormig teckning ise tatl. Il, lig. 4.. Har pn-^Hung.-n -kett 
mera snedt kumia afven tlie<-almyninngarna knniina till nes ninanfor poivj^ariets 
