Undre dicellograptueskiffern i Skåne 
51 
1877. Climacograptus Scharenhergi, Lapwoeth, pag. 138, pl. IV, fig. 36. 
1893. Chmacograptus Scharenbergi, Törnquist, pag. 8, tafl. I, fig. 28. 
1906. Climacograptus Scharenbergi, Elles & Wood, pag. 206, pl. 27, fig. 14 a— e. 
1908. Climacograptus Scharenbergi, Ruedemann, pag. 428, pl. 28, fig. 31. 
Polypariet når en längd af 1 — 3,6 cm, dess bredd uppgår till 1,5 mm. Ven- 
tralkanterna, jämnt divergerande under den första centimetern, äro sedan parallella. 
Proximaldelen bred ; sicula 0,6 mm lång, alltid med virgella, som å en del 
exemplar kan nå ansenlig längd (6 mm) och ibland är försedd med en från theca 1 ' 
utgående omkring 1 mm lång membran. Längs polypariets midt löper en tydlig 
sicksack-formig fåra. Från dennas vinkelhörn utgå korta tvärfåror, hvilka löpa ut 
i de fåror, som markera thecornas inre vägg (se tafl. III, fig. 20, 21). 
Thecorna, 10—12 på 10 mm, äro starkt S-formigt böjda, så att thecans 
proximala och distala hälfter hvar för sig nästan bli halfcirkelformiga, den förra 
utåt konkav, den senare utåt konvex. Thecans distala ända bhr på så sätt något 
öfvergripande den följande thecans bas. Å pressade exemplar synes midtfårans 
sicksack-formiga böjning mindre utpräglad och antaga thecorna, hvilkas mynnings- 
rand blir något konkav, i öfrigt det hos Climacograpti vanliga utseendet, dock för^ 
blifver ventralrandens distala del nästan alltid något konvex. Thecorna äro tydligt 
alternerande. T 1^ börjar nära siculans spets och växer sedan nedåt till siculans 
mynning, där den böjer utåt-uppåt. Från rerversa sidan sedt, synes T 1* utväxa 
från TV och öfvertvära siculan. T 2^ stöder med sin bas mot såväl T 1^ som 
Ti', T 2^ mot T 1^ och T 2^ samt T 3^ mot T 2^ och T 2^ De följande thecorna 
utgå från närmast äldre å samma sida. Å obversa sidan når medianseptum ända 
till siculans spets. Thecornas dorsalrand når ej in till medianseptum, dock står den 
i förbindelse med denna förmedels de förut nämnda från sicksack-linjens vinkelhörn 
utgående tvärfårorna. Mellan dessa och proximala delen af dorsalranden bildas en 
en liten spetsigt triangulär upphöjning. 
Peridermets tillväxtstrimmor bli stundom synhga såsom en tydlig tvärstriering. 
Neman, som mestadels är tydligt utbildad, kan nå en längd af 1,6 cm. 
Den svenska formen öfverensstämmer i allo med den engelska och den ameri- 
kanska, dock synes man aldrig å dessa ha observerat någon förlängd virgella och 
sålunda ej heller någon därvid fästad membran. Från öfriga Climacograpti sär- 
skiljes arten lätt genom thecornas form och midtfårans sicksack-formiga förlopp. 
Climacogr. Scharenbergi Lapw. tillhör ej endast zonerna med Glossograpttis 
Hincksi och Climacograptus putillus, inom hvilka den i vissa skikt uppträder synner- 
ligen rikligt, utan finnes äfven i zonen med Didymogr. geminus. Dess vertikala ut- 
bredning är således ganska betydande. 
Arten förekommer vid Fågelsång sparsamt å lokalerna E 15 och E 14 c samt 
mera allmänt å lokal E 14 b och i bottenlagren å lok. E 14 a. De å lok. E 15 
funna exemplaren äro alla mycket små, och deras thecor visa, äfven när de äro 
pressade, utpräglad ö-form. 
