Arten synes stå Linyula attenuata Sow. närmast, men skiljer sig från denna 
genom sin mer triangulära iorm. 
Förekommer i zonen med Glossogr. Hincksi Hopk. såväl vid Fågelsång och 
Röstånga som å Andersön (där den tillhör understa delen af z. ra. Climacogr. putillus). 
Obolus elatus n sp. 
Skalet, som når sin största bredd vid .-Hor strax iiclMnlör niidlen, har sin 
undre hälft half cirkelformig, den öfre triaiiguliir. Skalet ar alltid väl bibehållet, 
glatt och starkt glänsande samt tämligen kraftigt hviilfdl. Tillväxtlinjerna äro föga 
framträdande, men stundom ser man i den umbonala delen en eller flera djupa, kon- 
centriska fåror. Skalet är längs yttre randen tunnare än i öfrigt, och detta parti 
lösslites därför ofta från det innanför hggande. Skalets yttre visar vanligen 
några oregelbundna, från umbo radierande, rundade åsar. Genom bortpreparering 
af skalet kan aftryck af dess irmersida lätt erhållas. Ventral skalets inre visar 
en vid midten insnörd, tungformig fördjupning (i aftrycken uppböjning, se tafl. V, 
fig. 7), sträckande sig från skalets spets i riktning mot undre randens midt. En 
skarpt markerad köl löper längs midten af fördjupningen. Å dorsalskalets inre sida 
synas endast några raka, grunda, symmetriskt ordnade fåror, divergerande från 
skalets spets mot yttre randen. 
Skalet når en längd af 1,5—2.5 mm och en bredd af 1,2—2 ram. 
Arten förekommer vid P^ågelsång i zonen med Nemagraptus gracilis Hall 
samt vid Röstånga, där den finns synnerligen rikligt såväl i nämnda zon som i 
närmast yngre lager. 
Obolus fimbriatus n. sp. 
Tafl. V, fi^- 9-l''i- 
Formen liksidigt triangulär, med något konvexa sidor och afrundade undre 
hörn. Båda skalen äro till det yttre nästan lika. 
Skalet är relativt tjockt, särskildt i bakre delen. De koncentriska tillväxt- 
strimmorna äro väl framträdande. Vid yttre randen fimies alltid en frans, hvilken, 
då den sammanväxer med nästa tillväxtring, ger skalet en radiell striering. 
Dorsalskalets inre visar ett medianseptum, som når fram till centrum. Vidare synas 
två upphöjda linjer, en å hvardera sidan om medianseptum, från hvilket de skiljas 
af en djup fåra. Dessa linjer utgå från bakre randen, till en början något diver- 
gerande, böja därefter inåt konvergerande mot medianseptums nedre del, vid 
hvilken de åter börja divergera. Mellan nänmda linjer och ytterranden synas 
divaricatorernas muskelfästen. 
Arten förekommer i zonen med Glossogr. Hincksi Hopk. och i zonen med 
Climacograptus puttllus Hall, rikligt vid Fågelsång (lokal E 15) mera sparsamt vid 
Röstånga. 
