61 
Skalens raudzon bildas af en i bredd något växlande, väl markerad, plan limh eller 
list. Ventralskalet stupar vid bakre delen tvärt ned mot randlisten men har i 
öfrigt en jämnt hvälfd yta. Dess inre visar en grund, långsträckt fördjupning med 
en median köl [alldeles som hos Obolus elatus]. Dorsalskalet är mera platt, 
å innersidan med två eller flera från bakre randen divergerande, raka fåror, mellan 
hvilka någon gång kan skönjas en median köl. Å samma skal finnes vid bakre 
randens midt ett af brott eller en inskärning i randhsten. 
Barrande lämnar ingen beskrifning af arten, men den .svenska formen stäm- 
mer väl öfverens med hans afbildningar. Släktet, af hvilket hittills endast denna art 
är känd, torde inta en mellanställning till släktena Oholus och Dwcina. 
Arten förekommer vid Röstånga rikligt i zonen med Nemagr. gracilis Hall 
och närmast yngre lager. 
Acrotreta nana n.sp 
Tafl. V, tig. 20-2;-$. 
Det höga ventralskalet har i det närmaste cirkelformig kontur. Apex är 
belägen mellan bakre randen och centrum, närmast det senare. En falsk area af- 
gränsas af tvänne, från apex mot bakre randen divergerande, starka fåror, mellan 
hvilka i enstaka fall kan iakttagas en tredje. Det svagt hvälfda dorsalskalet är 
nästan cirkelrundt, men har bakre delen trubbigt triangulär. Inre sidan visar en 
skarp, ihåhg medianköl, hvilken, då skalets yttre skikt är skadadt, ter sig som en djup, 
smal fåra (tafl. V, fig. 22). Då skalet är helt, ligger det som ett lågt hvalf öfver 
den nämnda fåran. Båda skalen äro glatta och visa (framför allt dorsalskalet) tyd- 
liga koncentriska tillväxtlinjer. 
Arten förekommer ganska rikligt vid såväl Fågelsång som Röstånga, i zonerna 
med Climacograptus putillus Hall och Glossograptus Hincksi Hopk. 
Acrotreta dubia n. sp. 
Tafl. v, tig. 
Ventralskalet ovalt, med största bredden något bakom midten. Apex är belägen 
midt emellan centrum och bakre randen. Denna senare, som är något tillplattad, 
visar i sin midt en falsk area, afgränsad af breda, väl markerade sidofåror. 
Dorsalskalet har i det närmaste samma ytterkontur som ventralskalet. Inre 
och yttre skulpturen är densamma som hos föregående art. 
Acrotreta dubia står säkerligen den måhända något äldre Acrotreta nana 
mycket nära men afviker dock från densamma väsentligen genom den större rela- 
tiva bredden och den därmed följande starkare afplattningen af ventralskalets 
bakre del. 
Arten förekommer vid Röstånga tämligen sparsamt i öfverstu delen af zonen 
med Nemagraptus gracilis Hall samt i närmast yngre lager. 
