Undre dicellograptiiaskiffern i Skår 
71 
bakåt men böjer snart af, så att den får ett utprägladt S-formigt förlopp, skärande 
bakre randen på ett afstånd från glabellan ungefär lika med dennas bredd. De 
lösa kinderna, som äro utdragna till kraftiga kindtaggar, visa, ucnoin sina i ITuhal- 
lande till palpebralloberna stora ögonutskärningar, att arten halt nitt si..ia o.uon. 
Thoraxleden ha föga bakåtböjda, tydligt fårade, utat nauut vidua.le j.leuior, 
hvilkas främre-yttre hörn är väl afrundadt; bakre-yttre luMnel iir diinMuot spetsvink- 
ligt. Rhachis upptar Ve af bredden. 
Pygidiet är nästan halfcirkelformigt (bredd : längd = :\ : 2), med Irämre randen 
nästan rak. Rhachis, väl begränsad och nående omkritig '' 4 af [.ylidiets liingd, är 
smärt, helt långsamt afsnialnande bakåt. Den liai' 12 tydliga se-ment. 
Å det platta brämet kunna räknas 8 rihhoi', åtskilda licnoni hn-du, grunda 
fåror. Duplicaturen, som är bredast bakom rhachis. visar lina terrasslinjer, livilka 
vid inre randen bilda mot ribborna konvexa bågar. 
Största observerade hufvudskölden mäter i längd 3 cm och lika mycket i bredd. • 
Bland pygidierna finnes ett, som mäter 3,6 cm i h g 1 1 0,6 cm i bredd. 
Från Angelins afbildning skilja sig de föreliggande exemplaren endast däri- 
genom att glabellans Främre ända alltid är jämnt rundad (ej utdragen). 
Formen förehgger i ett slort antal exemplar från ogygiocarisskiffern å Andersön. 
Holm anför 1882 demia varietet från såväl Öland som Västergötland (Kinnekulle), 
i lager karakteriserade af lUwnus ceniaurus Ang. 
^ Ogygiocarts dilnt 
