Undre dicellograptusBkiffern i Skåne 75 
De föreliggande exemplaren skilja sig från det af Angemn afl»il(lade genom 
sitt släta, å glabellan såväl som å kinderna från granulering fria, skal. Då emeller- 
tid i Angelins beskrifning af arten ingenting nänmes om skalets granulering, har 
jag ej ansett mig därpå kunna grunda någon artåtskillnad. 
Tillsammans med de ofvan beskrifna liufvudcna *>v\\ i ungefär sitnniiii antal 
som dessa, har anträffats ett bredt, Iriaimulart iiygidium. livilk<'t inrdt- tilllir)r:i denna 
art. Pygidiet, som är tämligen [ilitli. Iiai' <taikt iirdljojd liinl> och konvcx riiinirc 
rand. Rhaehis, som afsmalnar hastigt hakat, vi^^ar 7 srgmcnt, af hvilka de hakre 
"dock äro otydliga. Brämet visar förutom dt n franni', v:il afgninsade ribban ej 
någon tydlig segmentering. 
Arten förekommer tämligen rikligt i undre delen af ogygioearisskiffern å An- 
derson och är i enstaka exemplar äfven träffad i öfversta .lelen af orthocerkalken 
å samma ställe. 
Arten, som i Norge tillhör Etage 4 na, anfiires äfven från Skåne, nändigen 
dels från orthocerkalken i Fågelsång (Angelin 1854, pag. (55), dels från Tosterup 
och Bollerup (Tullberg 1883, pag. 241) samt från Tommarp (Moberg 1892, pag. 
379) i lager mellan orthocerkalken och zonen med Dicranogr. Clingani. 
Trinucleus efflorescens n. sp. 
Tafl. VII, lig 21 a-c. 
Endast hufvudsköldar förehgga. 
Hufvudet är halfcirkelformigt och försedt med långa, något utåt böjda, tunna, 
kindtaggar. Glabellan, relativt kortare än hos föregående art, är i främre delen 
halfklotformig, i den bakre mera låg och med mycket otydliga sidofåror. Fasta 
kinderna, släta liksom glabellan, äro starkt livälfda. Den yttre limben är bredare 
än hos föregående art, men fårad på samma sätt som hos denna. 
Framför glabellan och sluttande från denna ned mot den lägre liggande limben 
märkes ett smalt fält, försedt med två rader fina intryckningar. ordnade alldeles så 
som å yttre hmben, af hvilken fältet i fråga sålunda är en fortsättning. 
Arten är endast anträffad i ett fåtal exemplar i undre delen af ogygiocaris- 
skiffern å Anderson. 
Telephus bicuspis Ano \ 
Tafl. VIII, fig. 1-4. 
1854. Telephus bicuspis Anoelin, pag. 91, tab. XLI, tig. 22 och 22 a. 
1913. Telephus bicuspis, Haddino, pag. 33, tafl. 1, fig. 1—7. 
Af arten föreligga hufvud, thoraxled och pygidium. Från öfriga kända arter 
skiljer sig T. hiruspj.^- genom hufvudsköldens jämna granulering, genom frånvaron 
af (ie for hvarje särskild art. meHt betecknande egenskaperna. I öfrigt hänviHas till min upp- 
sats om släktet Telephus Barr. 
