Asear Hadding 
fosforiten från Fågelsång velat identifiera vid djupborming i Stabbarp anträffad 
fosforitV Möjligt kan vara att identifieringen är riktig, men sedan vi nu funnit, 
dels att fosforit till synes saknas i undre dicellograptusskiffern vid Röstånga, dels 
att den ej heller vid Fågelsång utgöres af ett till en enda nivå bundet, samman- 
hängande lager, måste identifieringen naturligtvis anses skäUgen osäker. 
Genom våra undersökningar har äfven erhållits ett ganska noggrannt mått af 
undre dicellograptusskifferns mäktighet; vid Fågelsång belöper den sig till 15,5 m 
och vid Röstånga till ungefär 15 m. 
Rörande zonindelningen märkes, att endast tre zoner äro att upprätthålla, näm- 
ligen uppifrån-nedåt 
Z. m. Nemagraptus gracilis 
> » Climacograptus putillus 
» » Glossograptus EincJcsi 
Zonen med Diplogr. Linnarssoni måste utgå, alldenstund fossilet ifråga, endast 
kändt från Fågelsång, har helt lokal betydelse och för öfrigt Climacograptus 
putillus vid Fågelsång såväl som vid Röstånga går igenom hela lagerserien mellan 
z. m. Glossogr. Hincksi och z. m. Nemagr. gracilis. 
Som vi nyss framhöUo har äfven faunan noggrannt studerats. Det har därvid 
framgått, att, som man kunnat vänta, öfverensstämmelsen mellan Röstångalagren 
och Fågelsåugslagren är mycket stor. Faunans mest karakteristiska element är grap- 
tohterna, bland hvilka äfven finnas arter af mer än vanhgt intresse. Vid Röstånga 
äro i vissa delar af lagerserien trilobiter ej så alldeles sällsynta, men de spela dock 
äfven där en mycket underordnad roll. 
Undersökningen af ogygiocarisskiffern å Andersön har gjort det möjligt att 
parallelhsera skilda delar af densamma ej endast med motsvarande skifferbildningar 
i Skåne utan äfven med zoner inom den öländska orthocerkalken. Härigenom 
hafva vunnits nya hållpunkter för parallelhsering af bildningar med kalkstens- 
facies och sådana med skifferfacies, hvarigenom vi äfven bhfva i stånd att säkrare 
bedöma de oHka förhållanden, som varit rådande inom de skilda områdena under 
tiden för dessa bildningars afiagring. Äfven ogygiocarisskifferns fauna har varit 
af stort intresse och bjudit på flera säregna element. 
• Enligt Tullberg 1883 skulle fosforiten vid Stabbarp vara anträffad på 103 ni djup. Från 
samma djup anföres i »Beskrifning till bladet Trolleholm. (Nathoest 1855) en svart skiffer med 
Phyllogr. cfr typus (enligt Tullberg 1883 anträffades denna skiffer något under fosforiten). I 
Lunds Geologiska Museum finnas några smärre stycken af typisk orthieskifter med Orthis argentea 
His. hvilka enligt bifogade anteckningar anträffats på 43,5 m djup. Då orthisskiffern 1. zonen 
m. Calymmene dilatata ligger något högre och zonen med Phyllogr. cfr typus något lägre i lager- 
serien, än den undre dicellograptusskiffern, förefaller det ingalunda omöjligt att äfven denna senare 
kan finnas representerad bland de mellan 43,5 och 103 meters djup genomborrade lagren. - 
Stabbarp ligger, som af kartan framgår, å föreningslinjen mellan Fågelsång och Röstånga, 3 km 
