14 
tiuliiieli riktniiici' sker. bildas hos audra nva cel- 
luler genom samtliga cellernes repeterade tndel- 
DiDo; under del att hos en del de nedre cellu- 
lerne äio underkastade en ständig förändring, 
förblitVa de hos andra oförändrade, medan deu 
öfre delen tillväxer. Hos släktet Tiresias äfven- 
som hos Acrosiphoiuu är hela växten sammansatt 
af samma slag oupphörligen tillväxande och tu- 
delade celluler; bos Conferva deremot och hos 
LychiTte framträder en bestämd skillnad i funktion 
emellan nedre och öfre delen; den nedre blir 
oförändrad, ett slags stam, ehuru till konstruk- 
tionen lika den öfre delen. Det är först hos Jean- 
thonema och Anadema som en stam framträder 
äfven till struktur olika med den öfri^a fröns. 
Antages det nu, att de här uppställda genera 
for C 'uferveerne äro naturliga, så följer, att ge- 
nera inom denna familj böra grundas på cellu- 
lernes olika beskaåenhet och funktioner, eller på 
karakterer, som äro analoga med den , som skiljer 
Anadema ifrån Confer veernes öfriga genera. Hop- 
pet ifrån Lychcete eller Conferva till Anadema 
är i sjelfva verket ej större än ifrån Acrosiphonia 
till Conferva. 
Man kunde fråga, huru har denna stam i 
sjelfva verket uppkommit? I en till Leopoldinska 
Kejserl. Akademien år 1841 insänd uppsats har 
jag sökt visa, att Ali:membranen ofta var sam- 
mansatt af utomordentli^en fina tibrer, hvilka, 
korsande h varandra i flera riktninsiar, bildade ett 
contortis, invicem liberis; superne filiforinis articu- 
lata raraosa, ramiilis ultimi> aculeiformibus; arliculi 
adulti indivisi, siiperiores breviores, oovi divisione 
arliculi terminalis orti. Fnictus . . . . 
Hit hor för näryarande blott C. aculeata Mont. 
7. Anadema. 
