41 
erne deri deltaga; man citerar exempel härpå 
hos några Conipositae och Dipsaceae, der bracle- 
erne äro fjäll-lika, och hos några växter med 
fructus aggregati (Aiianassen), der blommorne sitta 
packade tält tillhopa och smälta samtliga samman 
till en köttig frukt. Men hos alla dessa tillhöra 
de i fruktbildningen ingående bracteerne sin en- 
skilta blomma och icke ett helt blomster; de äro 
bracteer, men icke ett helt involucrum. Af den 
ofvan gifna förklaringen visar sig, att hos L. coeru- 
lea (cum affin.) är det äfven biacteer, som bilda 
det flaskformiga öfverdraget på frukten, men dessa, 
4 till antalet och genom 2:ne blommors ställning 
på samma höjd sammanförda till krans och sam- 
mansmältande till ett 2:ne blommor inneslutande 
organ, böra snarare vara att betrakta som invo- 
lucrum än som bracteer ••'). Exempel på ett in- 
beklädnad intet annal än denna discus, och de båda 
rniklbladen uppkomma först, sedan bägarformen är 
färdig som 2 ifrån dess kant framgående och hvar- 
andra motsiltande koniska upphöjningar, hvilka små- 
nini^om dragande sig tillhopa bilda styli med dess 
stylopndier. Annorlunda liar jag dock trott mig finna 
förhållandet vara med Irideernes germen inferum; 
så vidt jag knrinat se, uppstår hos dem ovariet af 
3:ne öppna fruktblad med inviken kant, hvars nedre 
delar småningom sammanväxa. Schlefden säger der- 
emot, att hos Irideoe ovariet bildas af en bägarfor- 
mig discus (se pag. 313 I. c). 
*} ScHLEiDEN (I. c. p. 263) skiljer emellan bracteer 
(= bracleolae floribus singulis) och Epicalyx så, att 
han räknar till delta sednare alla bladdelar, som i 
ett antal af åtminstone 2 stå på samma höjd. Gon- 
sequent synes tian ock skilja emellan enskilta biac- 
teer (= bracteae universaies solitariae) och involucrum 
(I. c. p. 222). Men de nämnde Lonicera-arlerne ge 
ett exempel på, huru bracleolae åt enskilta blommor 
knnna under utvecklingen l^li involucrum för ett 
blomster. 
