172 
tlera och ännu mer oväiitatle växlfyiid af samma 
art, föranledde honom alt pä denna ö tillämpa 
det gamla Romerska ordspråket: alltid något nytt 
från Afrika '-jj och de skördar, som vid förnyade 
besök der blifvit insamlade af fäderneslandets 
yngre naturforskare, hafva hitintills tyckts be- 
sanna denna spådom. Men sedan således ett be- 
tydligt antal växter, som egentligen tillhöra det 
södra Europas subalpinska region, blifvit uppda- 
gadt på Gottland, har detta fenomen, som först 
väckte förundran , emedan det knappt syntes för- 
enligt med växt-geografiens allmänna lagar, be- 
traktadt i samband med Gottländska jordens bild- 
ning och öns climatiska förhållanden, gifvit en 
ny bekräftelse på oföränderligheten af naturens 
verkningssätt. Vetenskapen finner nemligen ea 
sannolik förklaring öfver dessa växlalsters bosätt- 
ning under så nordlig bredd i samverkan mellan 
Gottlands mildare insulariska clim.at och den 
alstrings-förmåga, som tillhörer kalkbildningen, på 
b vilken Gottländska jorden h vilar. 
De forskningar, som led t till sådana slut- 
satser, hafva likväl nästan uteslutande egnats åt 
de fullkomligare växterna och föga sträckt sig till 
de lägre växtfamiljerna. Gottlands nuiscologi och 
lichenologi befinna sig ännu nästan på samma 
ståndpunkt, der de för fyratio år sedan lemnades 
af Professor Wahlenberg, som sjelf förklarade, 
*) Gottiandiae Plantce rariores, detectre a J. P. Rosén, 
recensitae a G. Waulenberg, i N. Acta Reg. Socie- 
latis Sc. Upsaliensis, Vol. VIII, sid. 206. 
**) En jeiiiii sommar-värma och en långvarigare mild 
temperatur under liöslcn an i andra Sveriges landska- 
per vid sanuna, äfven rintjare nordlig bredd, jemte 
föga brytningar i vinterns temperatur, äro de natur- 
liga följder af ett insulariskt läge, som gynna Ömtå- 
ligare, peiemia växters mognad och bibehållande. 
