173 
alt han på dem icke kunnat fästa tillräcklig upp- 
märksamhet '•). Det plianerugama växtrikets sälU 
sjnta och praktfulla alster måste, under van- 
dringen på Gottland, framför allt draga till sig 
det lifligaste deltagande, och de lägre växtalstren, 
som fordra en särskild uppmärksamhet och gransk- 
ning, emedan de mindre falla i ögonen och ut- 
bilda sig i föränderliga former, hinna icke be- 
traktas med mer än ett flygtigt ögonkast under 
den inskränkta tid, som vanligen af den främ- 
mande botanisten får tillbringas i denna Floras 
lustpark. Det borde dock kunna förutses, att en 
särskild uppmärksamhet, egnad åt dessa lägre 
växt-familjer, skulle på Gottland uppdaga märk- 
värdiga, för Sveriges fasta land, främmande na- 
tur-alster, hvilka ej blifvit anmärkta under de 
på ön företagna botaniska vandringar, emedan de 
ej utgjort föremål för de resandes forskningar. Ty 
de climatiska och physiska momenter, som bestäm- 
ma denna floras egna, från Scandina viska half- 
öns växtrike afvikande charactere inom de full- 
komligare växternas krets, måste äfven föranleda 
några analoga egendomligheter inom de lägre fa- 
miljerna. Från denna synpunkt betraktade torde 
*) Kongl. Vetenskaps-Akademiens Handl. 1806, s. 145. 
— Senare bidrag till Gotllands Flora, af Wahlen- 
BERG, SÄVE, Nyman och P. G. Afzelius sysselsätta sig 
blott med phanerogaraer och filices. Några tillägg 
till Prof. Wahlenbergs förteckning öfver Gottländska 
rausci äro upptagna i Hartmaivs' Handbok i Skandi- 
naviens Flora. Vigtiga upplysningar om Gottlands 
musci böra vara att förvänta af P. G. Afzelius, som 
tillika med mig 1845 besökte ön för att fullända de 
observationer öfver dess vegetation, dem han i ett 
Academiskt lärdoms-prof börjat meddela. Om Gott- 
lands lichenologi äro sedan 1806 inga uppgifter all- 
raängjorda. 
