177 
'mångfald af både normala och genom locala egen- 
heter förknajjpade former, ocli öfvergå en del 
mera än annorstädes på annan växtgrund än de- 
ras ursprungliga. Kalk-lafvarnes utvicklings-hi- 
storia ligger derlöre på Gottia nd mera öppen för 
åskådningen, an då de förekomma på vårt fasta 
land; och några häraf föraidedda anmärkningar 
qm åtskilliga allmännare kalklafvars former och 
utbredning på Gottland må derfore anföras. 
Laf-vegetalionens massa på Goltlands kalk- 
klippor utgöres af Parmelia murorum, Lecidea alho- 
atra och Sagedia viridula jemle Pärm, calcarea. 
Genom lafbålens skiljaktiga utbildning på localen, 
der ljusels och fuktighetens tillträde är betydligt 
olika, ikläda de sig ganska skiljaktiga gestalter, 
h vilka sällan kunna uppkomma åtminstone i det 
inie S veliges kalktrakter, der dessa arter spar- 
samt träffas. 
Parm. murorum på solbrända, horizontela kalk- 
hällar och block, öfvergår här ganska ofta, ge- 
nom lafbålens sammankrympning , till den miss- 
bildade formen c. steropea kcii. (Fries Lichen. Eur.). 
Missbildningen uppkommer väl derigenom, alt laf- 
bålens utvickling ofta hämmas, då den närande 
fuktigheten på sådan local beröfvas densamma af 
solens brand och torkande vindar, som tätare af- 
brjta lafvens tillväxt. Mellangraderna mellan den 
typiska formen och den yttersta, egentliga stero- 
pea med sammanhängande, skorpiik, ganska tunn 
lafbål, äro likväl flera i samma mån som närin- 
gen mer eller mindre undandrages, och laf bålen 
derföre mer eller mindre utmagras och sanmian- 
krj^mper. Mellang-iader finnas, som möjligen kunde 
misstagas for former af andra arter, t. ex. Biat, 
aurantiaca. Ymnig heten af Parm, murorum stero- 
K. V. Akad. Handl. 1846. 12 
