180 
parativ framslällning af föi hållandet mellan iaf- 
bål och frukt hos densanuiia och de Verrucaria?, 
för h vilka den svnes hafva blifvit misstagen, torde 
kunna undanrödja denna förvillelse. Vid en så- 
dan jemföielse finner man, att hos Sag. viridula 
saknas den sammanhänoande, ursprungligt lim- 
aktiga lafskorpa, som hos Verruc. nigrescens sken- 
bart fördelas i rutor, när cortical-lagret sönder- 
remnar, och hos Verruc. umhrina uppsväller i 
gryn- och vårtlika knölar. Lafbålen är hos Sag. 
viridula urspi ungli^t sammansatt af åtskilj la, men 
lätt bredvid och intill hvarandra lägrade, brosk- 
artade, med tiden stundom convext svällande, ca- 
staniebruna rutor (areola^), hos h vilka gonidier- 
nas gröna lager, hvilande på ett hvitt och (.ftast 
genomskimrande genom cortical-lagret, tydli:it 
kan urskiljas. Om dessa rutor icke ålkommas af 
solens biand, behålla de ofta en gröngul farg. 
Lafbålen tillväxer icke på det sätt, att. dessa ru- 
tor uppkomma här och der på dess yla och utan 
bestämd ordning ökas i antal: tillväxten sker 
derigenom, att i undtomkrinj? lafbålens kant nva 
rutor uppkomma och lägga sig intill de äldre, 
h varigenom dennas fält regelbundet vidgas utåt, 
till dess andra arter möta och hämma utvidsinin- 
gen. Hvar och en särskild af dessa rulor toide 
kunna betraktas såsom analoc; med lafbålen hos 
en Endocarpon, och Sagedians lafsktupa såsjm 
ett aggregat af sådana sid växti^runden helt ocli 
hållet f.jstlimmade fjäll. — Hos Verrucarierna bil- 
das frukthylsan af ett kohutadt ämne, och u[ip- 
stiger med sin öfversta del omedelbai t genom laf- 
bålens cortical-lager. Fruktkärnan omgifves då 
antingen af hyhan eller ock är hylsan med ba- 
sen fästad på lafskorpans substral (perilheciuin 
dimidiatum), i hvilket fruktkärnan ilå till en del 
