181 
ligger nedsaiilu. Frukthyisaii hos Verruc. nigre- 
scens och Verr. umhrina är of förra slaget och der- 
före deslo mera olik IVukthylsaii hos Sag. vtri- 
dula, som är hioiiaklig, ^^^^^ ^^^^^ hållet 
nedsänkt i lafbålen under cortical-lagret och öf- 
verst omsliUes af elt svart, kohutadt Läckelse, 
yppat föl längd t genom lafbåls-nUan i en hals 
(cul!ura), af h vi! ken en svart, slutligen genom- 
borrad knöl bildas på rutans yta. Om genom- 
skärningen af en mogen frukt lyckas, kunna dess 
delar observeras !ned en vanlig lupp. Man ser 
då, att den svarta betäckningen kiing frukthyl- 
sans öfre del nedsLiger på sidorna, men saknas 
omkring mer än halfva dess nedre del. Med 
det ofvanför nämnda periLh<ciuni dimidiatum 
hos en gtupp Verrucarige kan det derföre icke 
på något sätt jemnföras. Näslao fullkomligt lika 
fruktbildning är observerad hos Saged. clopima, 
som liilhör den uråldriga berg-formationen, och 
med hvilken denna, blott på yiigie slenbildnin- 
gar (kalk och sandsten) förekommande Sag. viri^ 
dula är så analog, att fråga kunde uppslå, huru- 
vida skillnaden mellan dessa arter primitivt be- 
ror af växtgrundens olikhet, med samma rält, 
som denna fråga kunnat väckas om andra ana- 
loga arter, Parm. cinerea och Parm. calcarea, Pann. 
hadia och Parm, cervina m. fl. (jemför Fries Li- 
chenogr. Europsea. Intiod. p. LXXXVI) '■'). 
Då "Lichen um brinns", i Doct. Wahlenbergs 
Utkast till Gottlands flora, anföres såsom "all- 
*) I norden öfvergå aldrig Sagedia clopima och Sag. 
viridula hvarandras växtgriind. Då Rabenhorst 
uppgifver, att Sag. clopima träifas så väl på kalk- 
sten, som på granit, uppstår ganska naturligt den 
niisstankan, alt lian icke urskiljt de analoga artenia 
och innefattar båda under Sag. clopima. 
