193 
sig med en smal spricka. Den GoLLländska for- 
Qien tillhör således verkligen Op, saxatilis Fries; 
hvaremot Wallrolhs Graiphis saxatilis, till hvilken 
han hänför Op. saxatilis De Cand. såsom syno- 
nym, mera närmai* sig till Opegr. varia. 
Sagedia verrucarioides och dess mörkare form 
(Pyreniila) Verrucaria catalepta Ach. et Auct., un- 
der h vilket namn denna föga kända och med Sa- 
gedia cinerea nära beslägtade art uppföres i de 
Tyska Lichenologeinas skrifter, är först anmärkt 
i Schweiz (inom Wallis, Schaerer) och sedan i 
Alpernas utskott inom Saidinien och Kärnthen 
(enligt Rabenhorst), men angifves vara träffad i 
Riesengebiige (v. Flotow). Arten är bland de 
sällsyntaste, äfven på Gottland rar, och kan lätt 
förbises eller förblandas med Venucariae, från 
h vilka den skiljer sig med fruktbildningen (Fries 
Lichenogr. Europ. pag. 416). Lafbålens underlag 
(hypothallus) är tydligen svart, liksom hos Sag. 
cinerea, ehuru hos stenlafven tunnare; den derpå 
bildade öfre egentliga bålen är grå, sönderrem- 
nad i rutor, efter hand mörknande brunaktig (ca- 
talepta). 
Verrucaria conoidea har blifvit funnen i Py- 
renaeerna, h varifrån den är spridd i vestra Frank- 
rike på kalk- och kritbergen vid kusten; den är 
äfven anmärkt i Schweiziska alpernas utskott in- 
om Sardinien (enligt Garovagt.io) och inom Tyro- 
len i nedre Innflodens dal (Uisger). Verrucaria 
Dufourei tillhör likaledes kalkbildningen både i 
Alperna och Pyrenaeerna, och utbreder sig på de 
från dessa bergsträckor utlöpande åsar ända upp 
till Riesengebirge (v. Flotow) i Tyskland, samt 
med kalkbildningen vid kusten upp till Seine i 
Frankrike. I England lära dessa arter icke före- 
K. V. Akad. Handl. 1846. 13 
