196 
ni ler. Äfven inom denna växtfamilj befinnas Gott- 
ländska floian vara sin egendomliga characlere 
trogen. 
Såsom vittnesbörd om Gotlländska laf-vege- 
tationens syd-europeiska lynne bar jag icke an- 
(ört den på kalkbedarna äfven nu funna Parmelia 
verrucosa (Ach.) Fries, eburu denna ni märkta arts 
utbredning i södra Europa är inskränkt inom 
alj)dalarnas ocb den subalpinska regionens kalk- 
ocb gipstrakter, b varest den förekommer både så- 
som sten- ocb träd-laf. På melleista Europas 
varmare slätter ocb i det inre Scandinavien sak- 
nas den alldeles. Den kunde derföre, då den 
trallas på Gottland, der beti aktas såsom ännu en 
från Scbweiziska alpfloran inflyttad främling. Men 
den bar äfven sitt bemvist i Lapplands ocb Nor- 
riges fjällbygder, der den synes belst fästa sig 
på uråldrig bergart, ocb nedstiger fiån dem vid 
vestra sitlan af Scandinavien genom Bobus Län. 
Den bör således snarare räknas bland antalet af 
de allmännare utbredda alplafvar, som samlat sig 
på Gottland, 
Tvenne laf-former, dem jag tj iillade på Gott- 
land, synas icke af Licbenologei ne vaia kända, 
meu förljena att ui skiljas såsom egna aiter. Pro- 
fessor Fries, bvilkens granskning de blifvit un- 
derstiillda, bar i Sununa Vegelabilium Scandina- 
via2 redan gifvit dem sin ])lats i arternas kedja. 
Med denna gällande anctorilet anför jag dem bär. 
Biatora sfi^aminca: crusta lartarea inaequabili inde- 
terminata ocbrobuca, bypolballmn nigrum ob- 
legente, ^potbeciis adprcssis e piano convexis 
excipuli marginem excludentibus , tlisco e sul- 
pb u r t'o- pa 1 1 i do n i gr ica n I e. 
Hab. ad corlirem Qucrcus circn Etbelbem 
Got tia ndii>?. 
