199 
lifva och färg bekläda ödsligheten, sedan kölden 
synes hafva dödat det vegetativa lifvet, men mån- 
ga af dessa regioners utmarktaste och skönaste 
arter icke nedstiga i det lägre landet, så kan nian 
icke tvifla, att den under större delen af året låga 
luft-temperaturen utgör ett af vilkoren för dessa 
arters lif och utvickling. De tropiska ländernas 
och varmare verdsdelarnes yppiga och praktfullt 
färgade, ej sällan till fruktbildningen från de tem- 
pererade och kalla luftstreckens afvikande laffor- 
mer, af h vilka endast några få spår visa sig in- 
om Europa i dess sydligaste region, behöfva för 
sitt lif och utvickling en högre varmegrad och 
en större ymnighet af den fuktighet i luften, som 
derigenom utvicklas, än de tempererade och kalla 
länderna kunna erbjuda dem. Men inom dessa, 
åtminstone inom det mellersta och mildare nord- 
liga Europa utom fjälltrakterna, beror laf- vegeta- 
tionens physiognomi och rikedom i serskilda nej- 
der vida mindre af temperaturen än af den na- 
tur-lag, som fästat livar och en la fart vid ett 
visst substrat, såsom dess naturenliga växtgrund 
(solum), på h vilken den normalt utbildar sig, så 
att den sällan kan öfverflytta på en annan, utan 
någon rubbning i den typiska utvicklingen af 
dess regelbundna metamorphos och deraf härfly- 
tande form-förändring. De fenomener, i h vilka 
denna naturlag yttrar sig, äro till sina hufvud- 
momenter så klart framställda i Lichenographia 
Europcea, genom hvilket arbete Lichenologien ej 
mindre i detta afseende än i den systematiska 
artbestämningen erhöll en oförgänglig grundlägg- 
ning, att denna framställning här endast behöf- 
ver åberopas. En flock af lafvarne är bosatt 
på den blottade jorden (yor(i-/ö!/*va?') ; många af dem 
skilja sig icke fiån denna växtgrund , men de, som 
