207 
De för Öfrigt på granit-artade biock förekom- 
iiiancle arter, som här ej blifvit upptagna, dels 
emedan de på ön ej äro sällsynta såsom Irädlaf- 
var, dels emedan de vida ymnigare förekomma 
på annan slenart, ehuru under mindre normal 
form, må äfven anföras. Parmelia saxatilis är så- 
som stenlaf allmänt känd på ön och under detta 
namn begagnad till färgning, men den sparsam- 
ma tillgången derpå öfverklagas af fruntimren. 
Parm. parietina är här äfven spridd öfver allt på 
all slags växtgrund , utom på jorden , och öfver- 
går ymnigt pa de solöppna kalkbergen. Pann. 
stellaris s\^v\der sina förknappade former med upp- 
svällda, uppstigande flikar h. o. d. på gråstenen 
ymnigt (och till äfventyrs innefattar den såsom 
"allmän" i Utkastet till Gottlands flora upptagna 
Liclien tenellus egentligast dessa former). Parm. atra 
är normal på granitblocken, dock ganska spar- 
samt; men den förekommer deremot ymnigt på 
kalkstens-kullar och på sandstenen i södra landet, 
med hvit svälld, nästan upplöst lafskorpa. Parm. 
suhfusca är stenlaf både på granit och sandsten, 
på den senare i flera former. Biatora ferruginea 
visar sig någon gång äfven på granit, och öfver- 
går på sandstenen i södra landet, men förekom- 
mer normal på träd och i stor mängd transfor- 
merad, spridd på kalkbergen. Af de till granit- 
grunden liörande Lecideae saknas, äfven på gra- 
nit-blocken, alla andra ände båda ofvan för upp- 
tagna ; på sandstenen finnas icke en gång dessa 
båda, men ganska sparsamt Lecidea fusco-atra fal- 
lescens Fries (S. V. Se), samma form som näm- 
nes i Lichen. Eur. från Skåne; och på sandstens- 
spillror träffas Lecid, atro-alha petrcea. 
Det saknar ej intresse att serskildt betrakta 
sandslens-bildningens laf- vegetation och de öfver- 
