221 
Vid öfverblicken öfver denna framslällning 
af Gottlands laf" vegetation visar sig dess stora 
skiljaktighet från laf-vegetationen i Scandinaviens 
fasta land. Allt hvad Gottlands eger gemensamt 
med lafHoran i det senares pa uråldrig grund 
Il vilande trakter härleder sig från dess trädve- 
getation och skogar. Men med träd- vegetationen 
hafva ock nästan alla det gent emot liggande fasta 
landets trädlafvar dit öfverflyttat, och flera af 
de jordlafvar, som i skogarnes skugga söka skydd, 
hafva åtföljt dem. Dessa, t. ex. alla Cladonioe 
finna på Gottiand ingen trefnad; de Peltigeras, 
som egentligen i fuktiga skogar och på deras moss- 
bäddar uti)ilda sig, saknas här alldeles och den 
enda Gotlländska arten förtvinar pa hedarna. Lika- 
som Scandinaviens östra kust saknar Gottiand 
de mot vestra hafvet i rika löfskogstrakter lef- 
vande utmärkta Stictce och Parmelim af flocken 
Amphiloma (P. ruhiginosa och V. plumhea); a? he\i\ 
slägtet Sticta, som söker beskuggade bergiga skogs- 
trakter för sin bosättning, har Gottiand egent- 
ligen ingen. 
Jemföies Gottlands lafflora med laffLoran i 
det inre Scandinaviska landets granit-trakter, så 
är hennes phj^siognomi förvånande olik den se- 
nares. Af hela flockar, som i våra skogiga bergs- 
bygder bekläda klipporna och smycka dem med 
växlande former och färger, eger Gottiand ingen 
repmesentant. Alla granitens ljusgula Parmeliae 
ImbricaricC, hela slägtet Umbilicaria, Sphaeropbo- 
ron båda arterna, hela den talrika flocken af 
egentliga sten-Lecideae, de mest utbildade af detta 
slägte, h vilka öfverhölja granit-hällarna med skif- 
tande färger, äro landsflygtiga från Gottiand, och 
af det i våra skogsmarker och bergåsar utbredda 
Stereocaulon är blott en art der hemmastadd. 
