222 
Ehuru niä! k värd igt) ocli egna Verrucariae de GoU- 
iändska äro, eger ön ingen enda af våra granit- 
tiakters; och det måste väcka förundran, att äl- 
ven Verrucaria nigrescens , som i del inre landets 
öl veigängSirakler och på slätterna vid deras gräns 
mot den uraldjiga bygden sprider sig på den 
yngre bergbild ningens spillror, icke visat sis: på 
Gottland, — ett phccnomen , som svnes vilja gifva 
p.ågon styrka åt den förmodan, att V, nigrescens 
vore en från V. iirnhrina iirsprungf^i art af lägre 
vårdigliet, och alt denna således icke kunde upp- 
komma i etl af hafvet afslängdt land, der den 
senare icke är inhemsk. 
GotLlands geologiska constilution meddelar åt 
det angenäma landets phvsiognonji en viss en- 
formighet, ^lan kan icke neka, att ett drag af 
denna charactere äfven tillhör dess laf-vegetation. 
Men denna eger dock för \ äxtkäonedomens vän- 
ner ett högt intresse, emedan den erbjuder den 
fullkomligaste bild i norden af laftlorans egen- 
dondiga lynne i en på kalkgruud hvilande re- 
gion. Endast Öland, som har de flesta kalklaf- 
var gemensamma med Gottland, kan deruti med 
delsamma täfla ; och likväl eger det senare icke 
hlotl många på Öland, åtminstone hittills oan- 
märkta arter, för h vilka detta sannolikt ej kan 
lemna en tjenlig och nog rvmlig växtgrund, utan 
äfven lim«t (ullkumliciare former af liera sköna 
arter, än de Öländska. Väl nedstii:a åtskilliga af 
de subalpinska aiter, hvilka vi trälia på Gottland, 
till det inre landels slätter, som hvila på öfver- 
gångsgiund eller ligga vid öfvergiur^straklernas 
glänser. Så iinna vi båile i öster goth lands och 
Skånes slättbygder: C et r aria ni ml is. Pann. t ar t area 
frigida, Parm. hi/puorum . Biat. atro-saiigvinea m. fl. 
>rån {|ällbvgilen necUligna. Men på Gottland hafva 
