223 
vi funnit, nästan utan undantag, alla den nordi- 
ska fjällbygdens arter och foraier, som efter na^ 
turens orubbliga jag kunna bosälla sig p") kalk- 
grund, likasom å nyo församlade; och detta gif- 
ver Gottlands lafflora ett stort företräde framför 
alla andra det inre Scandinaviska landets ti akter, 
i hvilka kalkbildningen ar rådande. I alla kalk- 
trakter inom fäderneslandet, så väl af äldre som 
yngre formation , äro mångfaldiga laf-arter gemen- 
samma. Här må, till jemförelse, anföras de kalk- 
lafvar, som äro gemensamma i Östergöthlands öf- 
vergåiigstrakt och den uråldriga i Kol mordens 
sluttning lägiade ka I k bild ningen. De äro: Peltigera 
saccata, Parm. murorum, P. circinata, P, ruhra (träd- 
laf i kalktrakterna, men der älven stenlaf, ganska 
skön), P. scruposa hryophila , Gyalecta cupularis, Biat. 
triptophylla corallinoides , Biat. aurantiaca flavo-vire^ 
scens och dess transformerade calcivora B, rupe- 
stris, Lecidea alho-atra, Lee, immer^sa, Verrucaria 
rupestris och Verr. nigrescens. Den uråldriga kalk- 
bildningeijs lafflora närmar sig åter mera till den 
Gottländska. Ty den har derjemte åtskilliga, som 
på öfveri^å ngs-kalken saknas, Parm. cervina, Biat. 
lurida, Endocarpon pusillum i flera former, Lecidea 
pilularis, Sagedia cinerea och Sag. viridula , 
dock en och annan äfven på öfvergängsbildningen 
visar sig i andra Sveriges iandskaper. Men huru 
många den Scandinaviska fjällbygdens utmärktaste 
laf-arter finna vi icke jemte dessa församlade på 
Gottland! *). Och hvad som gifver Gottländska 
*) Bland lafvar, som jag sett på Gottia nd, förekom ej 
sällan en steril, som for att dömma af blott thalliis, 
skulle vara ännu en i Scandinaviska fjällen på- kalk- 
grund intiemsk art: Biat. ^lobifera. Men då jag ej 
funnit den med frukt, liar jag ej vågat upptaga den. 
