234 
Den består af ett bisilikat af talkjord och kalk- 
jord förenadt med ett bisilikat af jernoxidul. Dess 
generella formel är ^|S^+/eS^ 
Uti utländska hypersthenfelser äro hyper- 
sthenens krystaller, enl. G. Rose, stundom vid 
gränserna mot labiadorn eller i kanterne af små 
sprickor sammanväxte med grönsvart hornblende. 
Uti våra svenska kan denna samman växning upp- 
täckas i några varieteter från Wermland och Små- 
land, uti h vilkas för öfrigt ej rätt tydliga bland- 
ning hornbiendet tillkännager sig både genom en 
något ljusare grön färg och genom dess lätt- 
smällhet för blåsrör med stark pösning. 
Hypersthenfelsens egentliga vigt varierar mel- 
lan 2,861 och 3,29. Den förlorar i glödgning mel- 
lan 0,18 och 1,09 procent af sin vigt, som tro- 
ligen endast är hygroskopisk fuktighet. Efter glöd- 
ningen blir den fläck tals brun, hänörande af 
glimmer, hvars blad här och der in växte nu tyd- 
ligare framträda med tombackbrun färg. Hyper- 
sthenen bibehåller sin mörka färg oförändrad, 
labradorn blir litet ljusare. Behandlar man en 
hypersthenfels i mindre stycken t. ex. en tum 
stora, en eller par dagar med saltsyra i köld, 
så föregår dermed följande förändringar. De in- 
blandade olivinkornen decomponeras till en del 
och blifva hvita, matta och jordartade på ytan, 
apatitprismerna utlösas helt och hållet, lemnande 
rum för långa smala håligheler, glimmern blir 
gidhvit, labradoin något ljusare men bibehåller 
ännu i det närmaste sin glans, hyperslhenens 
färg och glans blir oforändiad. Användes der- 
emot värme, så börjar också labradon alt på ytan 
sönderdela sig och bli malt och jord form ig, äf- 
vensom bvj>ersthencns mtnka fäig mer eller min- 
dre utdrages. Ehuru detla bidiandlingssält for- 
