243 
componeras i fint pulver af kokande saltsyra com- 
plett med afskiljande at" kiseijord. Dess smält- 
barhet är mindre än labradorns , ungefär lika med 
orthoklasens , och glaset kastar under smältning 
små bläsor. Den öfver vägande beståndsdelen i 
denna hjpersthensfeis är öf verallt anortbiten, som 
merendels är ovanligt grofkrystailiniskt utsön- 
drad, så att de enskiiia krystallindividerna stun- 
dom uppgå till 1 å tum. Hypersthenen är 
utbildad i mindre partier och ej så ymnigt, dess 
färg är mörkgrön, i tunn splittra genomlysande 
buteljgrön; den smälter temligen lätt och stilla 
till buteljgrönt glas. Små gnistor af titanjern äro 
uti vissa varieteter sparsamt insprängde, i andra 
saknas de åter alldeles. Vi 1 Åkerö by träffas en 
egen förändring al denna bergart, jemte den nyss 
beskrifna grofkrystalliniska. Uti en än mörkt 
grågrön än svartbrun grundmassa af ett finkor- 
nigt till fintrådigt eller finfjälligt sig närmande 
utseende och af ringa glans, och som för blåsrör 
är osmältiig och i kolf ger betydligt med vatten, 
ligga ymnigt inbäddarie anorthitkrystaller , mera 
sällan en och annan hy persthenkrystall. Anor- 
thitpartierna äro ofta på gränsen mot grundmas- 
san orngifne af ett ljusare grönt ämne, hvars 
mängd är för liten för att med säkerhet kunna 
bestämma detsamma, men hvars lätta smältbar- 
het med pösning låter gissa på hornblende. Glöd- 
gad blir grundmassan brun. Behandlas den i 
stycke med saltsyra, så utlöses med lätthet den 
mörka färgen ur grundmassan, som får en grå 
eller gråhvit färg, anorthiten blir likaledes på 
ytan staikt angripen, men hypersthenen oförän- 
drad. För några Ar anställde jag å grund massan 
en qvantitatil analys, som gaf kiseljord 34,20, 
lerjord och titansyra 3,19, tal k jord 31,38, jern- 
