245 
peislhenen genom en mindre jeinhalt och slörre 
kalkhalt. Dess generella formel är BlS^+j-^^S"^, 
Äfven i den Svenska gabbron, likasura i den 
utländska, förekommer diallagen ofta samman- 
växt med bornblende, som då dels bildar en 
oragifvande tunn skorpa, dels intränger i sjelfva 
diallagmassan, och tillkännager sig så väl genom 
sin mörkare färg, som genom sin lätlsniällhet 
för blåsrör med pösning. Huruvida likväl allt 
hvad jag nu räknat till diallag är verklig diallag, 
och om ej något derutaf möjligen bör läknas till 
G. RosES s. k, Uralit, detta må framtida under- 
sökningar afgöra. Vissa af våra Svenska dialla- 
ger smälla också nästan för lätt, och hafva en 
för liten perlemorglans , för att som sådane till- 
räckligen documentera sig. Uti sin "Reise nach 
dem Ural etc." beskrifver Rose flera s. k. Eu- 
photider, såsom beslående af Saussurit (tät la- 
brador?) bildande en hvit tät grundmassa af fin- 
splittrigt brott med inneliggande skarpt begrän- 
sade kristaller af uralit. Ehuru denna beskrif- 
ning visserligen ej fullkomligt passar in på våra 
svenska gabbroarter, ger den dock en anledning 
att förmoda, det vissa af dessa kunna höra till 
samma kategori. Hit skulle jag vilja räkna gab- 
broarterne fiån Wissefjerda kyrka, trakten mel- 
lan Pellemåla och Alsjö, Björkemossa, alla i Cal- 
mar län, men till gabbro med verkelig diallag 
varieteterna fiån Holma, Lemnhult, Ramqvilla 
kyrka i Jönköpings län och Rutna Århult samt 
Skälsbäck i Calmar län. Vi skulle således hafva 
tvenne slag af gabbro, det ena med diallag, det 
andra med uralit. För det förra kuncle namnet 
gabbro bibehållas, det sednare däremot beteck- 
nas med euphotid, som hittills allernatift med 
gabbro blifvit användt på hithörande bergaiter. 
