25! 
ställer f»f uralit in växte. De äro till färgen mörk- 
gröna, vanligen heit sn]å och med otydliga cun- 
tuier, som dock i vissa mera skaipt begränsade 
krjstaller visa sig tillhöra aiigitens Form. Deras 
genonioångar äro visseiligen ej mätta af brist på 
tillräckligt slora krystaller, men lättsmältheteii 
för blåsiör och den e^na trådigheten pä ylan hän- 
tyda dock på uralit. Behandlas bergarten i stycke 
med varm saltsyra, så utdtages dess mörka färg 
mer eller mindre och en grå eller gröngrå grund- 
massa återstår, uti hvilken de särskildta oligo- 
klas- och uralit k rystallerne med hvar sin nästan 
oförändrade färg så mycket tydligare kunna ur- 
skiljas. Att äfven labrador, ehuru i mindre kry- 
staller, förekommer i oligoklasporphyrn inväxt, 
är troligt, fastän jag ej med säkerhet kan påstå 
detsamma. 
Denne porphyiart förekommer, som nämn- 
des, hos oss på ganska få ställen. I Dalarne fin- 
nes den utgöra topparne af åtskilliga bland Elf- 
dalens röda poi phyrberg, såsom Granberget, Gops- 
husberget, m. fl. och är här mera utvecklad så- 
som oligoklasporphyr. Vid Waxala träffas den 
såsom en flera famnar mäktig gångbildning upp- 
sättande i s. k. hälleflinta, och skulle här lika- 
väl kunna kallas uralitporphyr , emedan bådas 
krystaller äro i det närmaste till lika mängd in- 
blandade. Att dömma af i samlingar befintlige 
stulfer, förekommer äfven vid Rolfsby i Tydje 
socken på Dahlsland uralitporphyr, bestående af 
en ljust grågrön ganska finkornig grundmassa, 
med ymnigt in vuxne små krystaller af mörk- 
grön uralit och med instänkte gnistor af svaf- 
velkis. Huru densamma på stället förekommer 
har jag mig ej bekant. 
