Oligokla.6ens fäig är än grå, äo gråhvit eller 
grönhvit, mera sällan röcl eller blekröd. Dess 
egenllisa vigt ligger mellan 2,63 — 2,69. Dess ge- 
nomgångar äro ej mot hvarandra vinkeiräta, utan 
lula siDsemellan iins^efär 93°. På den ena af dem 
är en Lvdli? streknin^. Den smälter mvcket lät- 
tare än orthoklasen och stilla till halfklar eller 
oklar biåsfri kula och sönderdelas endast obe- 
tydligt af saltsyra i koknins:. 
I allmänhet är orthoklasen den rådande af 
de båda fä Itspa tsar terna och dess färg också van- 
ligen i en och samma stufi olika med oligoklasens, 
så att t. ex. orthoklasen är röd, då oligoklasen 
är livit eller grönhvit, och tvertom (som dock 
är sällsyntare), ehnrii undantag visserligen finnas, 
i hvilket fall skillnaden ofta är svårare att iakt- 
laga, men oligoklasens lättsraälthet och den ka- 
i^akterisLika strekniiigen på en af dess ytor tjena 
(lä alt utreda förhållandet. 
Syeniten, som stundom öfyergår till granit, 
på så sätt, att denna sednare småningom mer 
och mer upptager hornblende, är inom Sverige 
ej särdeles utvecklad. Den förekommer väl här 
och der, men endast på mindre terränger ut- 
bredd. Dess beig likna visserligen granitens, men 
hafva dock ej till den grad det förklyflade och 
Sönderstvckade utseende, som vanlis^en är för dessa 
sednare så egel. Bland de ställen inom landet, 
der densamma är funnen, förljena följande att 
anmärkas, nemligen i Dalarne i Flöda, ^Säs. Jerna 
och Äppelbo socknar på ömse sidor om W. Dal- 
elfven, vidare i Säfsens och Södeiberkes socknar: 
i Wesfmanland i Ö. Wåla, Harbo och Nora sock- 
nar: i Upsala län trakten öster och sydvest om 
Upsala i FuhIk), Laby» Näs, Åkers, Giiesla, Ba- 
lingsla m. fl. socknar: i Sfockhohyis län i Börstils 
