264 
ter: vanligen äro de till ungefar lika niänjd när- 
varande, men slundom är den fältspalsartade be- 
ståndsdelen rådande och uppdrar ända till 80 — 
90 procent af hela slenens massa. Dennes färg 
är 2:rönorrå, brungrrå eller 2:röD af fleia nnancer. 
.... . 
Tilltälii^a inblandningar äro hornblende, glim- 
mer, sphen", kulk>pat, nb'don zeulilharL och ma?- 
iieteisenstein. I olöclnin^ förlorar den ända till 
fe 111 procen' välten. 
Den ifrågavarande Svenska bergarten är ännu 
ej funnen i fast kl jft, men förekommer såsom 
rullsten, faslän sällsynt, i Dalarne, der den för 
porphyr verkels behof uppsökes dels i Tran^trands 
sockens nordöstra del och dels vid östra Dalelf- 
vens stränder i Eifdalen. Men stenarne äro så 
små, de Öesta efter uppgift ej öfverstioande ett 
hufvuds storlek, att endast smärre arbeten kunna 
deraf förfärdiga^. 1 anseende till dess egna ut- 
seende är den dock mycket eftersökt och vid por- 
phvr verket känd under namn af serpentin, el t 
namn, som der vanligen tillägges de flesta afsä- 
daae till förarbetning ämnade slensorter, som 
hafva en grön b Ulenmassa. Den består af en ljus- 
grön eller grågrön finkornig eller tät grundmassa 
med (sparsamt eller ymnigt) inneliggande kry- 
slaller af en zeolilhart och hornblende samt spar- 
samt inslänkte qnistor af ma^neteisenstein. 
o — 
Det zeolilhartade mineralet , som har en blek- 
re' I eller gulgrå oren färg, förekommer dels i 
mindre och otydliga, dels i större och mera tyd- 
ligt begränsade kryslaller, som stundom uppnå 
en längd af en tum med en bredd af i — t tum, 
och som hafva tvenne genomgångar lutande mot 
!i varandra något öfver 91°. Uti en varietet från- 
Ehdalen hafva kryslalleine glasglans , i varieleteu 
(rån Transtrand är glansen mera fellarlad. De 
