265 
förra smälta lätt och med stark kokning, de sed- 
nare något litet trögare och med ringa kokning 
till blåsig oklar kula. I fint pulver gelatinera 
de med saltsyra, hvaraf de med lätthet sönder- 
delas. De in vuxne krystailerne i varieteten från 
Transl rands socken visa en egentlig vigt af 2,354 
och förlora i glödgning 11,73 procent vatten'"*). 
Hornblendels krystaller äro långa, smala, fyr- 
sid iga eller flersidiga prismer med vinklar af 
124^ och 56°. De smälta ganska lätt och n}ed 
någon liten, pösning till svart glänsande något 
magnetisk kula. 
Grundmassan, som är finkornig eller tät, af 
ett ojemnt eller splittrigt brott, smälter något 
trögare till spräckligt glas. Vid glödgning förlorar 
den från Transtrands socken 5,75 procent vatten: 
dess eo^entlicja vi^t är 2,476, således li£:o:ande emel- 
lan egentliga vigten hos zeoliten och fältspaten, 
af h vi I ka den består. Af saltsyra sönderdelas den 
till en del. 
Behandlas bergarten i stycke med saltsyra, 
så förmärkes först en ringa utveckling af kolsj^- 
regas, härrörande af hnt insprängd kolsyrad kalk, 
zeolithkrystallei'ne sönderdelas med lätthet och 
svälla ut till ett tjult 2;enomskinande gelee, orund- 
massan blir ljusgrå till fäigen och jordartad, men 
hornb!ende-k rysta! ierne ej angripne. Egentliga 
vigten hos varieteten från Transtrand, som förer 
ymnigt invuxne zeolith- och hornblendekrystaller, 
är 2,524 och hos den varietet från Eifdalen,som 
*) I en ofuUkonilig undersökning, anställd med unge- 
fär tre centigramraer , hafva de för öfiigt gifvit ki- 
seljord 45,99, lerjord med litet jernoxid 25,61, kalk- 
jord 3,74 och alkali (mest natron) 12,93. Resultatet 
häntyder likväl pä en sammansättning, som ej sa ' 
myckel skiljer sig från mesotypens. 
