273 
mer, olivia och en stor mängd apatitkrystaller. 
Den röda fältspatsarten har en egenthg vigt af 
2^585 , smälter för blåsrör trögt, har två rätvink- 
lisa senomirånoar och sönderdelas ej af kokande 
saltsyra. Ingen strekning kan på någon af dess 
genomgångsytor upptäckas. Den kan således hvar- 
ken vara labrador eller oligoklas. Denna varietet 
är funnen på Grönsviksgrundet i Nora socken, 
Långskäret och Rotskäret i Nordingrå socken och 
vid Bars viken i Hägdångers socken. På förstnämnde 
tre punkter förekommer den fläcktals i vanlig hy- 
persthenfels. Vid sistnämnde ställe består den 
mellan Barsviken och Marviken, nu mera land- 
fasta, åt söder utskjutande landtudden helt och 
hållet af denna aitförändring, ehuru orthoklas för 
öfrigt ingenstädes kan upptäckas uti den norr och 
vester om denna udde mellan Hägdångers kyrka 
och Åvike bruk rådande hypersthenfelsbild ningen. 
En egenskap hos hypersthenfelseo , som ej 
bör lemnas oanförd, är dess inverkan på mag- 
netnålen, en följd af det i densamma inneslutne 
titanjernet. Vanligen afficieras magnetnålen deraf 
blott svagt, men dä titanjernet koncentrerat sig 
i någon större mängd, äger ett motsatt förhål- 
lande rum och härigenom hafva fruktlösa spräng- 
ningsförsök ofta blifvit framkallade. Någon gång 
visar sig bergarten äfven magnetisk-polarisk, bland 
andra lokaler på Ulföarne i Ångermanland samt 
Mackberget vid Alviks by och Brahammar i Lek- 
sands socken i Dalarne. 
På N. och S. Ulfön samt några andra norr 
om dessa i närheten belägna öar, har det i hy- 
persl hen felsen inblandade titanjernet på vissa 
punkter utsöndrat sig i flera öfver h varandra 1ig- 
v. Akad, HandL 1846. IB 
