295 
Man hade tierigeiiom kunnat i allt det 
följande dispensera sig ifrån allt särskild t or- 
dande om tecknet (/sV— 1)^ och öfverlemna åt 
sådane kalkyler, der sådant möjligen skulle be- 
höfvas, att för tillfället efter behof använda det 
som här hade blifvit uppgifvit om (ct+pV— 1)^ för 
positivt och negativt et. — 
Det kan verkligen icke nekas, att många och 
stora skäl tala /or sådan åtgärd. Man besinne blott 
å ena sidan de fördelar, som tillskyndas Analy- 
sen genom den åtgärden att icke tilldela 0'^ an- 
nan betydelse än den obestämda att beteckna den 
Ii mes, mot h vilken en för tillfället i fråga va- 
rande (^t+jSV— l)'^ tenderar vid indefinit mot noll 
convergerande ct och /3, och å andra sidan de 
olägenheter , som skulle följa deraf, att man tilläte 
sig att inskränka detsammas betydelse till den af 
någon enskild ibland alla dessa limites. — Osan- 
nolikt är det ock icke, att man förr eller sed- 
nare skall komma att besluta sig till en analog 
bestämning af tecknets (/bV— 1)^ betydelse, sedan 
och 
medför den fördel , att 
a^*^, så väl då a är positiv 
som då a är negativ, 
kommer att städse utgöra den enda och bestämda 
gräns, mot h vilken (c« + /5 V" 1)'" tenderar, i det att 
dess ^ convergerar indefinit mot noll vare sig från 
positiva eller negativa hållet: så alt (då A och B 
bet. Tat) kortligen 
