296 
man IjIoU först liiiniiil någitt litet vänja sig Tid 
det nf oss i den fona afhandliugen gjorda för- 
slaget att för Analysens räkning godkänna teck- 
net (ä+pV— 1)'" {'ör negativt ■•^') så väl som för po- 
sitivt Ä. Men för del närvarande — då man ännu 
allmänt har den vanan eller fördomen att , enligt 
iM:r Calchy's allt hiiiills gällande sj^slem, anse 
tecknet (cc+sV-V)'"' for negativt a alldeles icke fin- 
nes i Ånahjsen (då icke är helt tal, till sin nu- 
meriska valöi-, eller noll), och da man, genom M:r 
Cauchy's (i öfverensstämmelse med denna Asigt) 
städse <jch på så otaligt många ställen förekom- 
raande behandling af (^iV— 1)'" såsom betecknande 
limes för (ci+oV— ly" vid positivt mot noll con- 
vergerande et, vant sig all så anse detta tecken 
- — var det hardt nära nödvändigt alt, tills vi- 
dare åtminstone, behandla detta tecken så som 
på det citerade slället (anm. sid. 91) skedde. — 
Detta hindf ar emetllei li'.l icke, att man ju — in- 
tilldess sådant njöjligen blir allmänt vedertaget — 
kan i h varje enskild kalk vi (der så behöfves) till- 
kännagifva på forhand, att der gäller den må- 
häntla rigtigare åsigten att anse (^V— 1)^ endast 
såsom tecken föi den limes, emot hvilken det löi' 
iivarje särskildt tilllalle i fråga varande (^t+jSV—l)" 
tenderar vid indelinit mot noll con vei gei ande 
(positivt eller negativt) u. — • 
Annat \i\v tvdligeii forhrdlandtt med tecknet 
Arcsinot (hir ct num. >l). INhin har ncndigeii icke 
derom fått in någon fördom af nåi^ra lörntqånona 
*) I närvarande sliind aro vi onsamnic oiu diilla 
förslag. AF:r Caucut sjelf liar, såsom ofvau nämn- 
des, biträd t dcl^amiun. — . 
