32a 
för magistergraden, ehuru han då endast ämnade 
studera till kansli-examen. Redan denna termin 
skref han en disputation: Vita Anacreantis.hwUken 
han önskade få försvara under den berömde Nor- 
bergs presidium. Hans bekantskap med denna 
vördnadsvärda lärare var äfven afoöraiide för 
hans framtid. Tegnér beskrifver omständigheterna 
dervid, äfvensom de hufvudsakliga dragen af sin 
student-tid, på följande sätt: 
"Med min afhandling begaf jag mig till Dok- 
tor Norberg och begärde, att han ville först ge- 
nomse den och sedermera, i fall den funnes lämp- 
lig, presidera derför. Aldrig förgäter jag det in- 
trycK, den berömde mannen straxt från början 
gjorde på mig. Det låg i hans väsende en be- 
synnerlig blandning af faderlig godhet, patriar- 
kaiisk enfald och barnslig oskuld, som, i för- 
ening med det genialiska och originella, bjöd både 
kärlek och beundran. *'Som åldreu vis, som bar- 
net oskuldsfull*', skref jag sedermera med fullt 
skäl om honom. Han emottog mig med mycken 
godhet, med en öppenhet och ett förtroende, som 
nödvändigt måste både smickra och röra ett ungt 
sinne. Han tillstyrkte mig att slå kanslibanan 
ur hågen och qvarstadna vid Akademien; erbjöd 
mig äfven kostnadsfri undervisning i arabiskan. 
Detta anbud förnyade han sedermera ofta; men 
{*ag hade en motvilja för de orientaliska språken, 
ivartill måhända bidrog det företräde, Norberg 
gaf dem framför min kära grekiska, den han, som 
jag tyckte, behandlade alltför stvfmoderligt. Äf- 
ven hebreiskan, som dock fordrades till kandi- 
dat-examen, läste jag endast till liusl)ehof. Jag 
har sedermera ofta ångrat denna envishet; ty på 
den tiden betydde läiandct af ett språk, mer el- 
ler mindre, föga för mig. Följden var också den, 
