332 
I allmäiihel gick jag sällan och oserna på lek- 
tioner, utan ai betade, så mycket som möjligt, på 
egen hand. Det smickrade mig att, så vidt gör- 
ligt var, vara åyzoåtåay.Tog, ehuru endast i oegent- 
lig mening, ty boken företrädde ju lärarens ställe. 
Det var dessutom lätt att inse att, ifall skulle 
inhämta mina kunskaper väsendtligen af föreläs- 
ningar, som vanligtvis ingå mycket i detalj och äro 
föga koncentrerade, derlill skulle fordrats vida mera 
tid, än jag hade att bestå. Vanligtvis studerade 
jag 18 till 20 timmar på dygnet. I förströelser, 
vanliga för min ålder, i umo;änge och det egent- 
liga, glada studentlifvet deltog jag sällan eller 
aldrig, och ansågs äfven derföre för folkskygg, 
förläst och besynneilig. — På detta sätt hade jag 
tillbragt nära två läseterminer vid Akademien. 
Genom understöd så väl af Myhp.måx som Brak- 
ting hade jag utan kondition uppehållit mig. 
ville och borde jag ej emottaga något vidare så- 
dant, sökte derföte och erhöll i Maj månad 1800 
en akademisk kondition i Småland hos Baron Lei- 
JONHUFYUD på Yxkullsund. Mitt lefnadssätt var 
här detsamma som vid Akademien: ensligt, arbet- 
samt, umgängeslöst. Sedan jag likväl vid en fa- 
miljehögtid skrifvit några fiansyska verser, bör- 
jade man betrakta den förläste och dvstre stu- 
denten med ett slags aktning eller förundran." 
"Vid återkomsten till Lund, kallades jag af 
LiDBECK till e. o. amanuens vid akademiska biblio- 
teket, hvars föreståndare lian var. Härmed var 
väl ingen lön förenad, men Ijenstårsberäkning , 
den jag dock såsom underårig ej kunde begagna. 
Emedlertid var delta en, på den liden ovanlig, 
utmärkelse for en opromoverad.'' 
"Under åren 1801 — 1802, då promotion in- 
träQadc, studerade jag, utom latin och grekiska, 
