339 
På förord af Norberg, som sednast förenat den 
Grekiska professionen med den i Österländska 
språken, utnämdes Tegnér, vid trettio års ålder, 
till Professor i Grekiskan (1812). *'Han var nu 
— säger en bland hans minnestecknare — åter- 
gifven åt sina gamla Greker; han fick nu ostörd 
tolka deras eviga skönheter för en ungdom, som 
han älskade, och som, på denna lärostol , begynte 
med att frukta, slutade med att dyrka honom. 
Hvad man minst väntade att hosgen fantasirik 
skald möta, var en så grundlig insigt i den grä- 
ma tikaliska organismen, ett så sällsynt samband 
af empirisk linguistik, filologiskt skarpsinne och 
esthetisk skönhetstakt. Hans fordringar pä insigt 
i språkets mekaniska delar voro stränga och un- 
derstöddes genom införande af både tal- och skrif- 
öfningar. Enskilt undervisade han i Giekernas 
mythologi, fornkunskap, geografi och kulturhi- 
storia. Också finnes säkerligen ingen af hans 
talrika lärjungar, som skall jäfva hvad han sjelf 
med naiv ärlighet bekänner: "Professionen skötte 
jag med mycket nit. Ehuru jag i åsigter och 
method i flera delar af vek från Norberg, och i 
synnerhet yrkade på en säkrare och fastare gram- 
niatikalisk underbyggnad, störde dock detta icke 
ett ögonblick det goda och vänskapliga förhållan- 
det oss emellan. Grekiskan blef ett studium på 
modet, och jag kan utan skryt säga, att jag lem- 
nade denna litteratur både mera känd och mera 
aktad vid universitetet, än jag mottog den" 
Bland andra akademiska befattningar innehade 
Tegnér den af Dekanus i filosofiska fakulteten åren 
1814 och 1823, samt Promotor 1820, vid hvil- 
ket sednare tillfälle han skref den mästerliga 
*) Företal till Tegnérs samlade skrifter, p. LXI. 
