342 
]'ades till Biskop? ... denna fråga lorde af de 
flesta nekande besvaras. Deremot bestrider ingen, 
att, sedan han emotlagit herdestafven , han med 
det djupaste allvar egnade sig åt uppfyllandet af 
silt kallj särdeles hvad angick omsorgen för läro- 
verken. Han ansåg sig böra blifva lärjunge på 
nytt i de läroämnen, som han förut ej haft till- 
fälle att grundligare genomgå, och med samma 
ifver som han fordom läste de klassiska skaldei- 
fia, studerade han under de första åren af sin 
Biskopstid, theologi , kyrkofäder och exegetei . Se- 
dan Almqvist i Hernösand bortgått, ansågs han 
för den lärdaste Biskop i Sveige, och det var 
icke på skämt, som Lfopold en gång yttrade, att 
'Tegnér, o be räknad t sitt snille, hade ett hälft 
dussin professorer i sig." Också var ingen exa- 
roinator i stiftet så fruktad, som han. Vid sina 
visitationsresor var han noqorrann och allvarli". 
Under hans biskopstid uppfördes i Wexiö stift 
31 nya kyrkor; beslut fattades om nybyggande 
af ytterligare 12, hvarjemte 30 undergingo vä- 
sendtlis: förbättrins^. 
Men det var, såsom nyss nämdes, i främsta 
rummet hans rastlösa omsorg om läroverken , som 
städse skall bevara hans minne såsom stiltets 
högste styresman. Det märkliga inträffade, alt 
tal, hållna uti skol-salen af en bland Sveriges 
Småstäder, blefvo föremål för Europas uppmärk- 
sandiet, öfversaltes och beundiades i främmande 
länder. Tlgnérs skol-tal utgöra en egen förete- 
else i litteraturen, och veikan af de deruti ut- 
tryckta åsigter, rörande skola, bildning, samhälle 
och så många andra af tidens vigligaste frågor, 
inskränkte sig ej till tillfället, men fortgår till 
efterkommaude och kan måhända ännu icke full- 
komligt beräknas, ty iljuphoten och klarheten af 
