345 
ten för Uiidervisuings-veikeiis ombil Jning- (1826) 
och till medletii af Korniten för Kyrkolagens 
öfverseende (1839). Vid Biskopsledigheterna i 
Carlslads stifta erhöll han år 1824) andra rum- 
met på förslaget, och år 1834 det första, samt 
vid ledigheten i Linköpings stift, samma år, det 
andra förslags-rummet. På Erkehiskops-förslaget, 
år 1839, erhöll han tredje rummet. Ar 1821 kal- 
lades han till arbetande ledamot af Kongl. Vit- 
terhets- Historie- och A ntiqvitets- Akademien, 
och 1838 till Heders-ledamot af nämde samfund. 
Kongl. Vetenskaps-Societeten i Upsala valde ho- 
nom till Heders-ledamot år 1825, och Kongl. 
Vetenskaps-Akademien i Stockholm till ledamot 
år 1835. I öfrisft var han medlem af Kon^l. 
Samfundet för utgifvande af handskrifter rörande 
Skandinaviens historia, af Kongl. Vetenskaps- och 
Vitterhets-Samhället i Götheborg m. fl. inländska 
och utländska lärda och vittra samfund. Till le- 
damot af JNordstjerne-orden utnämdes han år 1822, 
till kommendör år 18'29, och förklarades Stor- 
kors af samma orden år 1844. En ännu högre 
Ordens-utmärkelse lärer blifvit honom erbjuden, 
h vilken han dock blygsamt af böjde. 
I afseende på hans uppträdande såsom riks- 
dagsman vid 1828, 1834 och 1840 årens riks- 
möten, yttras i den minnesteckning, som föregår 
hans samlade skrifter: "Af pligt och på befall- 
ning, infann han sig vid trenne riksdagar. I 
flera frågor förnekade sig ej heller här hans ljusa 
blick och praktiska sinne j men han deltog med 
olust i de långsamma öfverläggningarna , ocb han 
ställde sig med ovilja i partisplitets leder. Ett 
var, som grämde honom mest, I dagens libera- 
lism igenkände han ej mer de frisinnade åsigter 
af lif och samhälle, dem hans ungdom så varnU 
