348 
skalkande våg ried i elt genomskinligt djup af 
heligt allvar. Det var det boLtenärliga i hans 
väsende, som på en gång föranledde och öfver- 
skjldö det sjelfsvåldiga i hans uttryck." 
"De, som på Öslrabo uppsökte den firade 
skalden, funno en enkel, hjertlig man, än arbe- 
tande i sitt, med taflor och byster smakfullt 
prydda, skrifrum, än matande sina gälla kana- 
riefoglar i bibliotheket derutanför, än jollrande 
med sina älskliga barnbarn, än till häst eller i 
vagn utströf vande kring skog och bygd. Det 
öppna, godlynta, kärleksfulla i hela hans person- 
lighet hade något magnetiskt; man kände, att 
man hade framför sig ej blott en stor skald, 
men en god menniska. Den förre förråddes af 
ögats genomträngande stråle, munnens olympiska 
löje, pannans liöga majestät. För att beundra Teg- 
nér, behöfde man ej alt se honom; men se, ulan 
att älska honom, kunde man ej lätt." 
"Redan under skaldens mannaår hade flera, 
ofta svåra, sjukdomsanfcdl utvisat ett lidande i 
lefvern. "Jag fruktar — yttrade han — att hö- 
gra sidan hos mig, likasom i Deputerade-Kam- 
maren, är obotlig." Den sommarresa, han 1838 
företog till bad i Böhmen, häfde ej det onda, 
men verkade, i andra fall, lifvande och uppfri- 
skande. Flelsad öfverallt med hyllande aktning, 
knöt han bekantskap med Schleiermacher , Stef- 
FENS och flera, lika utmäi kla , personligheter ; till- 
bragle ang(?näma stunder på Sanssouci som gäst 
hos Preussens snillrike Kronprins, och fann i 
Cailsbad elt iilskvardl umgänge i Polens ädle fri- 
hetshjelte, den lappro general SkRZYiSECKi. — Snart 
återvände under nya former det förra onda, och 
spred tidlals ()fver hans lynne moln af dyster- 
het. Till flera hjerlesorger kom äfvcn den öfver 
