4 
mol svarande inlervaller. På samma siitl spela- 
ren gör en harmonisk utvikning fran C til! F, 
bör han äfven kunna göra en dylik från F Lill 
B. Forlgär man på delta sätt uppåt i q var ter, 
kommer man genom tonerna B, Fs , As, Des till 
Ges. Skola dessa kunna begagnas såsom grund- 
toner, måsle ännu flera nya bitoner, nerniigen 
Ges, Ces, Fes, Heses och Eses, införas. Fortgår 
man på samma sätt från H nedåt i qvarter, 
kommer man genom tonerna Fis , Gis , Gis, Dis 
slutligen till Ais. De nya bitoner, som här måsle 
införas, för att få skalorna i dessa tonarter full- 
ständiga, äro Eis , His, Fisis, Cisis och Gisis. 
Oaktadt den betydliga mängd af toner, som 
tillkommit inom oktaven utofver de 7 tonerna 
C, D, E, F, G, Å, H, '\ den ursprungliga dia- 
toniska skalan, äio dessa likväl icke tillräckliga, 
så vida man vill fortgå längre i qvai ler än q\ in- 
ler upp och ned. Från Ges kommer man nem- 
Jigen till Ces, och från Ces till Fes. Skola äfven 
dessa betraktas såsom grundtonei", tillkomma tven- 
ne nya bitoner, neniligen små se.\ terna Åsas och 
Deses. Fortsätter man ät andra hållet från Ais, 
kommer man till Eis och llis , h vi I ka sakna stora 
septimorna Disis och Aisis. Men äfvt-n här har 
man icke nått nå^on qräns, Iv Fes öf verensstäm- 
mer icke med E och His icke nied C. Fortsätter 
man ännu längre åt båda hållen, så fördjupar 
man sig i en labyrinlh af toner, nr hvilken man 
förgäfves söker någon utgång. Sladnar nwm åt 
ena hållet vid Fes, och ät det audia vid His, så 
aro de toner, som inom oktaven tillkommit ut- 
ofver de 7 ursprungliga, till antalet. 
Sedan de nyss uppräknade 23 bitonerna blif- 
vit införda och fönlelta mellan tonerna C. D, 
E, F, G, A, U, c, eger således oktaven 30 to- 
