6 
ment med claviatur skulle handen knappast för- 
slå att räcka J oktav, oberäknad den förvexling, 
som lätt kunde ega rum, särdeles mellan vanliga 
toner, och toner, som hiifvit upphöjda och ned- 
sänkta medelst sjntoniskt comma. Dessa svårig- 
heter hafva föranledt musici, att tänka på någon 
annan utväg alt hjelpa sig fiam. Man har fun- 
nit en dylik i den så kallade temperaturen. I 
enlighet med beräkningen är t. ex. Es betydligt 
för hög såsom stor leis till H, deremot Dis lika 
mycket För lag såsom underliggande stor ters till 
G. Höjes derföre Dis, och sänkes Es så mycket, 
som svarar mot halfva skilnaden mellan båda, 
så sammanfalla tonerna, och man erhåller en 
ton, som visserligen icke är ren stor lers h varken 
till H eller G, men kan, ulan att betydligt genera 
gehöret, brukas både såsom Dis och Es. Göres 
äfven en dylik jemkning med Cis och Des, Eis 
och Ges, Gis och As, Ais och B, Eis och F, 
Eis och C, Ges och H, Fes och E, så samman- 
falla icke allenast dessa toner, utan äfven Fisis 
med G, Heses med A o. s. v. och alla 43 toner- 
na reduceras till 12, nemligen G, Cis, 2), Dis, 
E, F, Eis, G, Gis, A, B, H. Man kan äfven 
föreställa sig saken så, alt de stora halftonerna 
minskas, de små deremot ökas, så att skilnaden 
dem emellan försvinner, ty emellan D och Es 
är en stor halfton, hvars svängningstal är 
deremot mellan Es och E blott en lilen hallton, 
som svarar mot talet J^. Alldensluntl den sed- 
naie ungefår är ^ af den förru, inses att jemk- 
ningen icke blir betydlig. 
För att ernå den minsta möjliga afvikning 
från renheten, och föickomma, alt icke den ena 
intervallen gynnas på bekostnad af den andra, 
är nödigt att de 12 Icinerna fortgå, med samma 
