skilnad hela oktaven igenom. I följande labell 
innehåller kolumnen L del beräknade värdet 4 
decimaler, och M svängningstalet svarande mot 
afvikningens storlek eller skilnaden mellan den 
rena och tempererade intervallen, till lättare öf-? 
versigt ungefärligen uttryckt i mindre tal, hvar^ 
vid ett egentligt bråk betyder, att intervallen JJp 
för hög, ett oegentligt att den är för låg. Här-^ 
vid anmärkes, att Cis jemföres med den stora 
halftonen, D med den stora hel tonen, Fis med 
tritonus eller intervallen mellan rena F och H, 
hvars svängningstal är J|, samt B med den onr-i 
vända heltonen eller dubbla qvarteiij^,.hYar|^Sväl|g| 
ningstal är 
L 
M 
L 
M 
C 
Cis 
D 
Dis 
E 
F 
Fis 
1,00000 
1,05946 
1,12246 
1,18921 
1,25992 
1,33484 
1,41421 
llf 
443 
ttA 
1 2 « 
TTT 
8fl5 
1 7 7 
TTff 
G 
Gis 
A 
B 
H 
c 
1,49831 
1,58740 
1,68179 
1,78180 
1,88775 
2,00000 
885 
1 2 7 
T^tT 
1 1 0 
TTT 
442 
1 47 
Af denna tabell inses nu, att intervallen 
mellan C och Cis är något mindre än en stor 
halfton. I små tal svarar den närmast mot \ft 
som ligger betydligen närmare än Till 
följe häraf är dilTerensen i tonserien, eller som 
den kallas, chromatiska skalan, temligen nära eu 
stor halfton. D är helt obetydligt lägre mot C 
än en stor helton. Dis deremot är betydligt för 
låg såsom liten ters, och således stora sexten A 
lika mj^cket för hög, alldenstund afvikningen går 
