8 
till nära J comma. Äfven stora lerseD E afvi- 
ker betydligt, men är i stället för hög, nära -| 
comnia. Lilla sexten Gis är naturligtvis lika 
mycket för låg. F och G dereraot afvika htlt 
obetydligt, alidenstuod afvikningen icke går till 
syntonisk comnia, en tonskilnad, h vilken 
örat knaj^pt kan uppfatta. Emedlerlid är F så- 
sen] q vart något för hög och G såsom q vint nå- 
got for låg. 
Oaktadt en del konsonerande intervaller i 
förutnämda tonsystem, som kan kallas det tem- 
pererade chromatiska, eller duodecimal-systemet , 
icke obetydligt afvika frän renheten, visar likväl 
erfarenheten, att örat utan särdeles obehag kan 
fördracja deui, förutsatt att tonerna äro noga teni- 
perade, AlKlenstund toner, som ligaa lika långt 
från hvarandra i tonserien, alliid bilda samma 
intervall, så erhålles den betydliga föidel, att 
h vilken ton som helst kan antagas till fjrundton, 
utan all några nya toner beliöfvas. Oktaven år 
i dett;i tonsvstem sammansatt af 3 stura eller 4- 
små tei ser. Fortgår man från en gifven ton, t. ex. 
C, i qvarter eller qvinter, så genomgår nian alla 
12 tonerna, ehm u i olika oktaver, och återkommer 
slutligen till någon ton C. så att här på sält och 
vis beskrifves eJi cirkel, nemligen den så kalla- 
de qvart- eller qvintcii keln. Härpå beror, som 
bekant är, det vanligaste sättet att lemperera to- 
nerna. Utgår man från C och stäujmer onivex- 
lande rena qvinter och underliggande qvarter, 
s5 att man beständigt blifver inom samma oktav, 
så uttrvckes den 12:te tonen, som ja^ vill kalla 
C. »np<r 3 3 3 3 3 3 3 3 3 3 ^ 3 _ 3'= — 
filfsF' ^ smärre tal med så alt C 
är nåijot mera an syntonisk C'»mma höi>re än C, 
Denna skilnad, som fått namn af Pythagorisk 
