9 
comma, bör nu jemt fördelas mellan de 5 qvin- 
lerna och 7 qvarterna, tleiigenom att de förra 
göras litet för låsfa och de sednaie litet för höija. 
Här uppslår nu den fråga, huruvida den 
nyss anförda reduktion af de chroma tiska tonerna 
är den enda möjliga, eller om det måhända gifves 
elt annat sätt att vinna samma ändamål. Man 
synes uteslutande hafva antagit det förra, åtmin- 
stone har ingen, så vidt mig är bekant, sökt 
visa motsatsen. Då man emedlertid, ulan säkia 
bevis, icke bör anse en sak för omöjlig, så före- 
satte jag mig, att undersöka förhållandet, och 
har härmedelst äran meddela de resultater h var- 
till jag kommit. 
Förut är visadt, att den princip, som legat 
till grund för de chroma tiska tonernas reduktion 
till endast 5 inom oktaven, är den, att skilna- 
derna mellan de så kallade stora och små half- 
tonerna iiljemnas, hvaraf blir en följd, att Cis 
och Des, Dis och Es, His och C o. s. v. samman- 
falla. Som förut är nämdt, är den lilla halfto- 
nen ungefärligen ^ af den stora, eller afståndet 
mellan Es och E är ungefär ^ af afståndet mel- 
lan D och Es, eller Dis och E. Således är af- 
ståndet mellan Dis och Es ungefärligen 1 af af- 
ståndet mellan D och E, Det är nu klart, att 
om Dis och Es i stället för att närmas, aflägsna 
sig från h varandra, så blir, med en obetydlig 
jemkning, den så kallade stora halftonen dubbelt 
så stor som den lilla, och således afståndet mel- 
lan Dis och Es 1 af afståndet mellan D och E. 
Härigenom blir heltonen delad i 3 lika stora de- 
lar, eller afståndet mellan D och Dis, Dis och 
Es, Es och E blir lika storl. Samma jemkning 
kan nu företagas med Cis och Des, Fis och Ges, 
Gis och As, Ais och B. Emedan principen som 
