18 
på en gäng delar sig i 5, 6 och 7 aliqvota de- 
lar, och ofta höres när eolsharpan ulsättes för 
lagom starkt luftdrag, erhålles således här nå- 
gorlunda rent. Emedlertid vinner accordet ännu 
något i välljud, om Fis höjes helt obetydligt. Accor- 
det C, E, G, B, är märkbart skarpare än det 
vanliga seplimaccordet, enjedan B i det nya 
systemet är högre än i det gamla (se tabellerna). 
Sjunker B till ÅiSy erhålles ett annat mildare 
accord , som synes utgöra en upplösning af det 
förra och äfven kan betraktas såsom septimaccord , 
när man utbyter Åts mot Heses, Detta accord, 
som alldeles saknas i duodecimalsystemet inne- 
håller den nyss omtalla välljudande treklangen 
med tillagd grundton, och svarar således någor- 
lunda mot förhållandet 4: 5: 6: 7. Oaktadt, 
som förut är nämdt, Åis eller Heses äv näia en 
hel corama lägre än den välljudande septiman, 
skadar delta likväl föga accordets välljud, eme- 
dan de mera dissonerande intervallerna tåla en 
större afvikning. Tonerna C, A, dis bilda äfven 
ett för örat angenämt accord. Delta grundar sig 
derpå, att det temligen nära svarar mot förhål- 
landet 3: 5: 7, ty intervallen mellan A och dis 
är densamma som mellan C och Fis. Motsva- 
rande accordet i vanliga systemet af viker beljal- 
ligt meia från detta förhållande, emedan A, och 
ännu merii dis, är för hög. Emedan Eis mycket 
nära har ^ till svängningslal , så svarar accordet 
C, Fis, B, eller rättare C, Gcses, B tendigen 
mot förhållandet 5: 7: 9^ emedan Geses och B 
bilda samma intervall, som C och Eis. Den 
uppfattas ganska väl af Örat, ehuru den är af 
njera dissonerande natur än den föiegående. 
Tillägges Es i basen blir accordet niera vällju- 
dande, och svarar då mot forhållandet 3: 5: 7: 9. 
