141 
niéd ryktbare lärde. Basedow i Dessau, h vilken 
han försl besökle, mottog honom visserligen med 
välvilja; men den kalla, gäckande "upplysnings- 
filosofi", h varmed den Tyske tänkaren stämplade 
såsom svärmeri och föråldrade villomeningar^ hvad 
ynglingen betraktade såsom upphöjdt och heligt, 
föranledde denne, att snart söka en annan väg- 
ledare i forskningens verld. En sådan fann han 
i den fromme Niemeyer, hvars bekantskap han 
gjorde i Magdeburg. Den mest välgörande in- 
flytelse på hans filosofisk t- re lig i ösa bildning utöf- 
yade likväl den ädle Garve, som han i Schlesien 
lärde personligen känna och hvars Sokratiska , lug- 
na, försonande vishetslära gaf den framtida rikt- 
ningen åt ynglingens forskningar. 
Under ett besök i Dresden gjorde han be- 
kantskap med en af dervarande regerings med- 
lemmar, h vilken fattade så mycket tycke för den 
snillrike främlingen, att han erbjöd honom en 
anställning i Sachsisk tjenst. Hufvudsakligen upp- 
fostrad i Tyskland, hvars språk nu var för honom 
modersmål, fann Brinkman detta anbud högeligen 
lockande. Han kunde dock ej försona sig med 
tanken, att för alltid öfvergifva det land, som 
sett honom födas och åt hvilket han ansåg sig 
pligtig att först erbjuda sin tjenst. Han åter- 
vände derför till Sverige (1786). Hans fader 
hade ej ännu öfvergifvit förhoppningen, att få 
sin son anställd i Brödraförsamlingens tjenst och 
yttrade derför sin önskan, att sonen tills vidare 
måtte fortsätta sina studier vid Tysklands Uni- 
versiteler. Vistandet i fäderneslandet inskränktes 
derföre till ett år, h vilken tid Brinkman uteslu- 
tande använde att studera den Svenska litteratu- 
ren, hvilken dittills varit för honom lika främ- 
mande, som för hvarje annan utländning. Hans 
