145 
a^^|> i||ä, pä min ära. Jag vill se honom i morgon 
"'ytiltida." Efter en limmas enskilt samtal med Ko- 
- hungen var Brinkmaks framlidsbana försäkrad. 
Han utnämdes den 17 Maj 1791 till e. o. Kanslist 
i ScHRÖDERHEiMS expcdition och två dagar derefter, 
'eller den 19 Maj, till andre Sekreterare i Kabi- 
nettet för utrikes brefvexl ingen, der han fick ar- 
beta under Konungens egna ögon. 
Följande året erhöll han befallning, att åt- 
följa Landshöfd ingen grefve Cronstedt till Pom- 
mern, i afseende på en revision af drätselverket, 
jjOch var frånvarande under den sorgliga händelse, 
^^,som beröfvade honom hans konungslige beskyd- 
^.äare. Resan gick öfver Hamburg, der Brinkman 
^jiade den länge efterlängtade glädjen, alt få göra 
3>Klopstocks personliga bekantskap, hvaraf ett vän- 
skapsförhållande uppstod, som sedan genom bref- 
vexling underhölls ända till den vördnadsvärde 
skaldefadrens död. 
Hemkommen till Sverige, befordrades Brink- 
MAN af Hertigen Regenten till Legations-Sekreterare 
i Berlin, under den utmärkte Envoyén v. Carisien. 
' Denna anställning var i dåvarande ögonblick den 
lyckligaste, han kunde önska sig. Han återfann 
alla sina politiska och vittra vänner, hvilkas för- 
troliga krets snart ökades af statsmannen Grefve 
Christ. Bernsdorff, samt Skalderna Ludvig Tieck 
och Fredrhc Schlegel. Efter Carisiens timade 
"frånfälle (1794) förestod Brinkman ensam be- 
^skickningen under tvenne år, eller intilldess En- 
^'Voyén friherre ScHULZ v. Ascfieraden anlände (1796), 
*Tinder hvilken han Ijenstgjorde ett år såsoni Le- 
^'gations-Sekreterare, h varefter han sändes, i egen- 
skap af Ambassad-Sekreterare, till Paris (1797). 
K. v. Akad. Handl. 78 4y. 10 
