149 
med h vilka han sedan (uiLsalle en viller bref- 
V ex lin g. 
, Hemkommen till fadeineslandet, i slutet af 
1800, erhöll han befallning, all genast i Februari 
följande året afgå såsom Ambassad-Seki eterarelill 
Madrid, med Envoyén Frihene EhrensvÄrd. M§tl 
afseende å hans försvagade helsa tillät Konungen 
honom likväl, att utbyta denna plats emot Lega- 
tions-Sekreterare-beställningen i Berlin, under Hof- 
kansleren v. Engeström. Här lefde han A ler upp 
i den vänska[)skrets af snillen, inom h vilken han 
redan ägde ett bekant rum, och h vilken han nu 
fann förökad metl Johannes v. Muller, Fichte, 
AuG. WiLH. Schlegel och Adam Muller. Han 
gjorde äfven närmare bekantskap med den dä 
särdeles ryktbare professor Gall, hvars föreläs- 
ningar öfver kranohjgien han med uppmärksam- 
het följde. Bland de statsmän, med h vilka han 
knöt närmare förbindelser, har i synnerhet en 
sedermera ådragit sig Europas allmänna uppmärk- 
samhet. Om denne yttrar Brinkman i en efter- 
lemnad anteckning: "Bland de politiska gjmnare 
och vänner, som jag under denna tidpunkt hade 
den lyckan att förvärfva, har minnet af dåva- 
rande Österrikiske Ministern, Grefve (sedermera 
Först) Metternich hos mig alltid förblifvit dyrbart 
och outplånligt. Med denna ädla, sälls^mta stats- 
man förenade mig ej blott likstämmiga grund- 
satser och tänkesätt i anseende till Europas då- 
varande ställning, utan äfven ett hos bej^ge lika 
brinnande nit för sann upplysning, vetenskaper 
och konster. Jag skall alltid bevara den lifligaste 
tacksamhet för den sammanlefnad, som föi unnades 
^iiig inom hans älskvärda, husliga krets. 
Uiider detta Brinkivians sednaste vistande i 
Tyskl^i)^ var han äfven i litterärt hänseende 
