151 
B/n J^eati^poiiliska synkreLsen mörknade emellerf 
iiä allt iner och mer. Envoyén v. ENGESTRÖi\i 
ålerkallacles i September 1803 och Brinkman hade 
det obehag, att såsom Svensk diplomat i Berlin 
öfvervara återsändandet af svai ta örns oiden, h vari- 
genom Gustaf Adolf på ett högst förolämpande 
sätt bröt med Konungen af Preussen. Oaktad t 
Brinkmans offentliga ställning härigenom blef yt- 
terst svår och oangenäm, åtnjöt han dock för sia 
personliga karakter och sina utmärkta egenskaper 
fortfarande allmän högaklnin^,^ I Maj 1805 lem- 
nade han Berlin och erhöll Konungens befallning, 
att qvatstanna i Norra Tyskland för att under- 
hålla en politisk brefvexling rörande Tysklands 
angelägenheter. Följande året kallades han till 
Konungens högqvarter i Greifsvald, utnämdes till 
Regerings-råd och begagnadesdels vid landtdags- 
göromålen, dels såsom biträde i General-guvernö- 
ren Grefve v. Essens kansli, under kriget i Pom- 
mern. Han erhöll först nu den tern ligen sena 
utmärkelsen af nordstjerne-ordens riddarkors. Af 
särskild t intresse för Brinkman var detta vistande 
i Greifswald derigenom, alt han under sex må- 
nader nästan dagligen njöt sin vän Thorilds um- 
gänge och kunde, långt in på nätterna, med ho- 
nom afhandla fdnsofi och estetik. 
Sedan misshäll igheterua med Preussen omsi- 
der blifvit bilagda, livartill Brinkman ifrigt med- 
verkat, sändes han, i Maj 1807, såsom Envoyé 
åter till Preussiska hofvet. Denna beskickning för- 
vandlades, under det olyckliga kriget med Frank- 
rike, till en nästan oafbruten flykt. Brinkman 
samlalsvis, uppliämtat åtskilliga af Brinrmapjs poli- 
tiska åsigler ocii ylliaiiden, hvaiäf gissniugarne föll 
på den sisloänide såsom författare. 
